A MAGYAR PIIUjO.SOPHIA ALAPMŰVEI ÉS JELLEME. lil 



De térjünk tárgyunkhoz. 



A' csalódás, mondám, nem ered tehetségeink' eredeti türvényei- 

 hől. Ez iránt nem is kétkedik senki; kiki valóságnak tartja azt, a' mit 

 lát, hall stb. , kiki eszmélve vagy eszméletlenül használja, követi gon- 

 dolkodási, érzési és akarati törvényeit; mert azon hit velünk születik, 

 hogy eredeti tehetségeink és azoknak törvényei igazságoscak , hogj- azok 

 bennünket meg nem csalhatnak. 'S im ezen hit minmagunkhoz minden 

 bizonyosságnak végső alapja. Döntsd fel ezt, 's az emberben és kivűb- 

 minden ingadoz. Gondolatban a' tévelygés, cselekedetben a' vétek nem 

 ered tehát máskép , mint szabad akaratunk' önkénye által , midőn gon- 

 datlanság vagy henyeségből , nem észtől vezettetve , hanem szenvede- 

 lem 's önségtől ragadtatva, lényünk' törvényeit nem méltatjuk, vagy 

 azokat fonákul alkalmazzuk: tehát helytelen itélés és oktalan 

 akarás (önhatárzás) által. Ellenben ha gondolkodásunk 's akaratunk 

 ön törvényeivel 's egymással megegyezik : akkor törvénjes , igaz és jcí ; 

 criteriumára nézve ugyan egyedül alanyilag, mint törvényszerű munkás- 

 ság ; de tárgyilagos igazsága 's jósága épen ezen törvényes munkásság ál- 

 tal van biztosítva, 's magától értődik, ez iránt minmagunk 's eredeti te- 

 hetségeink iránti közvetetlen hitünk tesz bizonyossá: azon hil , nielly 

 minden emberi kebelt lelkesít, 's a' kétkedést kizárja. 



Mind ezt más szempontból még világosabban lehet megmutatni, 

 's szükség is hogy tegyem, mert e' tárgy felette fontos, a' philoso- 

 phia' igazságának feltételeit magában foglaló. A' philosophá- 

 lónak alapszándéka, jegyzem meg mindjárt beszédem' elején: magár 

 okoknál fogva az iránt meggyőzni, mi igaz és jó, hogy ckkép elméleti 

 és gyakorlati munkásságát törvényszeníleg elhatározhassa. Ezen okokat, 

 bizonytalan ismeretre nézve, más bizonyos ismeretekből kell következ- 

 tetnie. ]Mi'íködése' folyamatjában mindazáltal meggyőződik, hogy min- 

 den ismeretnek bizonyossági oka az ismereten kivűl nem létezhetik, 

 mert így minden ismeretcink, okaikra nézve, végtelen bizonyító sor- 

 ban egymástól függenének, és az utolsó, mindent befejező igazsági fik 

 sehol sem volna található. A' philosopháló tehát ennek következtében 

 meggyőződik, hogy szellemünkben közvetetlenül , magok által, bizo- 

 nyos igazságoknak kell létezniük, miknek igazság-okai önmagokban van- 



