\' MAOYAn Pini.OSOPIIIA ALAPEM'lil KS JELLEME. lll^J 



mit az imént tárgyilagos tekintetben állítottam: liogy tudniillik philoso- 

 ]>]iálásunk csak magyarázó lehet. Egész feladata, alanyilag tekint- 

 ve, a' szép, igaz, jó, a' jólét és vallás' eszméinek magyarázata, felvi- 

 lágosítása. A' philosopliía e' tekintetben ideológia, mint még csak az 

 imént a' francziáktól neveztetett ; 's mig a' magyar pliilosopliálók 

 a' philosophia' igazságának ezen alapfeltételeit méltatják; míg szem- 

 lélddésök , a' tajiaszlalást el nem hagyva, szellemünk' alapmcggyó- 

 ződéscin alapúi; míg philosopliálások' crcdménjei, ezen a' századok' 

 helybenhagyása által szentesitett igazságokkal ü.sszeegyeznek: addig, de 

 csak addig, lesz igaz magyar philosophiánk. — A' scepsis mellett tehát 

 a' philosophálás második örvénye a' hypothesis. Ha a' taj)asztalást , 

 az eredeti igazságokat 's a' visszamenő (regrossiv) módszert elhagyva, 

 előmenő (progressiv) utón, pusztán bizonyításra alapulva, egy elv-, 

 vagy elvont tétel-, tehát önkénycsen választott feltételből, indulunk ki: 

 akkor sarkaink elhagyják a' földet, lábaink' biztos alapját, ég és föld 

 közt lebegünk tartalék 's eligazodhatás nélkül ! Az iJlyféle szemlélődés- 

 ből keletkezett rendszernek mindjárt első tétele be nem bizonyítható, 

 máskép nem volna az első. Egész épületünk illy cselben dialecticai , 

 légben függő lánczra nehézkedik, 's mi elég balgák vagyunk hinni, hogy 

 szilárdon megálland ! Illy lánczok a" hypothesisrc alapuló módszerek , 

 illj' épületek a' monisticai rendszerek! Ne csodálkozzanak azért a' philo- 

 sophiai idealismus' követői, ha az illy légben függő rendszerek ellen, bár 

 mi híresek legyenek is alapíttíik' nevei , tartózkodás nélkül 's határozo- 

 tan szólottam. A' józan ész' álláspontján, lényünk' törvényességére 's a' 

 közvetetlen igazságokra támaszkodva, igen meg valck győződve, hogj' 

 alapjaim ellen akármi kifínomitott 's homályos dialectica a' mezőt meg 

 nem tarthatja. A' szemlélődés' önkényének szemfényvesztései egyébi- 

 ránt igen mindennapi dolgok a' philosophia' historiitjában ; a' természet 

 formáiban végtelen, 's a' túlfeszültség, fonákság, sőt eszelősség, szint- 

 olly állandó typusok az emberiség' egészében, mint a' józan ész; 's mit 

 illy fők a' valódi világtól elzárva, magok' megkülönböztetése végett vagy 

 hírvágytól vezettetve, koholnak, hasonló helyezetben 's főkben, helyes- 

 lést 's utánozást talál. Ki ütköznék meg ebben 1 E' dicsőség úgy is csak 

 pünkösdi királyság, a' századok' helyeslését, e' külső critcriumat az igaz- 

 ságnak, illy anomáliák ki nem vívják magoknak : az idő vihara elsöpri 



M. T. T. ÉVK. V. 2. 10 



