a' magyarországi BESENYOKRŐrj. 145 



setti^' Ké/úú Simonnál „Bessi"' nevet olvasunk. — A' XIV. századi bécsi 

 képes krónikában Turóczinál majd „Bessi" majd „Bisse/ii" , a II. Rés/, 

 L. fejezetében fölváltva amaz háromszor , emez hatszor já elő. A' bu- 

 dai krónika' irőja mindig „Besse/ti" nevet használ. — Bonfinnál , vég- 

 re, hogy többeket elhallgasstmk, „Besse/ii" áll. Ez irja az ó idejé- 

 ben még külön felekezetben virágzott besenyőkről : Besseui — fjuos 

 ohm Bessos appeüahant". (Dec. II. Lib. IV.) — Okleveleinkben: „Bice- 

 ni, Bisseni, Ebes, Pincinatici, Vosciani , Wosserawn" néven ismeretes. 

 Egy 1260-i külföldi oklevélben „Bezze/mi" foglaltatik. — Törvényköny- 

 vünk Zsigmond kir. II. Decr. 1405. a bevezetés' 4. §-b. „Bisseni" né- 

 ven jeleli. — Illy kevés különbségű nevezettel ugyanazon egy népség- 

 nek bélyegzését minden kétségen kivűl teszik a' róla ugyan egy dol- 

 got 's tettet előterjesztő íratok. 



2. §. 



E' népség' honunkba több ízben , és különböző korszabként köl- 

 tözött be, mire nyomós bizonyságot nyújtanak a' történet-könyvek. 



Első, és a' honfoglaló magyarokkali bevándorlásokról, vagy is 

 Pannoniának azoktóli meghódításakor már az aldunai vidékeken , a' mai 

 Oláhországban tartózkodásokról , mást mondva elég tanúságot tesz Béla 

 kir. névtelen jegyzője, ki a' meghódolt oláh és tót népekről emlékezvén 

 mondja: „Mert oláhok és tótok valának, mert a' kunoktól és bese- 

 nyőktől sok méltatlanságot szenvedének". (Cap. XV.) Mint frigyesek 

 a' magyarokkal egyesülve, csak e' felekezetbcliek lehettek azon bese- 

 nyők , kiket a' mondott névtelen jegyző Zoltán fejdelem által Fertő' taváu 

 túl a' német halárszélekre végőrök g)fanánt telepítetteknek ír, minthogy 

 külön beköltözésökről, összesző vetkezésökről mélyen hallgat. Imigy ad- 

 ja elő e' hiteles iní a' besenyők' első letelepítését : „Zoltán vezér pedig , 

 az ó katonáinak visszatérte után megállapitá Magyarország' határait , 

 és a' németek felé. Mosón (Fertő) tón túl, nem kevés besenyő- 

 ket is helyze lakóul, országa' védelmére, hogy a' dühöngő németek 

 a' vett méltatlanságokért a' magyarok' határszéleit valaha meg ne támad- 

 hassák". (Cap. LVII). — Mi számos családokból , 's tömérdek fegyveres 

 csoportból állott a' félelmes szomszéd ellen végőrül telepített besenyő 



