140 III, TÖRTÉNETIRÁS-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



népség, könnyen elgondolhatni. Újjal mutat arra egyszersmind névtelen 

 ircínk , hogy nem minden besenyők szállitattak a' véghelyekre. — Engel 

 Kerestely ezeket Zoltán vezér által Bitzena' vizétől, a' Vaskapu' környé- 

 kéről behozott gyarmatnak állítja, de kellő bizonyítás nélkül. 



Második beköltözése' nyomára akadni «g>'an Béla kir. névtelen 

 jegyzőjénél, ki Takson vezér alatt a' besenyők' földéről Thonuz oba ve- 

 zérnek bejöttét igy említi : „Hallván Takson vezérnek kegyességét , sok 



idegenek (vendégek) gyülekezének hozzá sokféle nemzetek közül. 



És azon időben a' besenyők földéről jött egy fejdelmi vérből való 

 katona, kinek neve Thonuz oba vala, az Urkund atyja, kitől a' Tho- 

 moy nemzetség származik le, kinek Takson a' Kemey részeken lévő föl- 

 det a' Tiszáig, hol most az abádi rév van, adá lakóul." (Cap. LVII.) — 

 Hogy nem magányosan vonultak egy tartományból másikba az illy sze- 

 rencsekereső fejdelmi kalandorok , hanem családostól, hív alattvalóiktól 

 's fegyveres néptől környezve, bizonyítja a' középkor' története; így szá- 

 mos besenyő követőinek megszállítása végett nyerheté csak e lovag a' 

 Tisza melletti nagy kiterjedésű földet. Szokott modorja különben is 

 névtelen írónknak vezéreket rajzolni nemzet és nép helyett. 



3. §. 

 Harmadik bevándorlásokat hirdeti Kéza Simon, 's vele egy 

 szájjal a' bécsi képes krónika' irója Turóczinál, Geisa vezér és későbbi 

 uralkodók' idejére tűzve. Az első irja : „Ugy Geisa vezér mint más ki- 

 rályok' idejében is jöttek be csehek, lengyelek, görögök, besenyők, 

 örmények, és az ég alatti majd minden idegen nemzetbeliek , kik a' ki- 

 rályoknak, vagy egyéb országurainak szolgálván, tőlök hűbéri jószágo- 

 kat szerezvén , idő' haladtával nemességet nyerének." (Append. §. 1.) A' 

 másiknál olvassuk: „Azon felül jöttek be Magyarországba ugy Geysa 

 kir. és István sz. király' idejében csehek, lengyelek, görögök, spanyo- 

 lok, ismaeliták vagyis szerecsenek, besenyők, örmények, szászok, 

 turinngok, misniaiak és rénusiak, kunok és olaszok, kik a' honban 

 többideig tartózkodván, ámbár az ő nemeik nemtudatnék, többféle há- 

 zassági kötések által , magyarok közé elegyedve , nemességet ugy szinte 

 szállást nyertek." (Part. U. cap. XXII.) — Nem egy két szerencsevadá- 



