148 ni. TÖRTÉNETIRÁS-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



E' részben krónikáinkkal üssxehangző okleveleink, 's azokból me- 

 ritett régi geographiánk' ismereténél, úgy mostani helyeink' névlajstro- 

 mának útmutatásánál fogva két rendbeli besenyőket ismertetnek meg; 

 ollyakat t.i., kik nagyobb felekezettel számosb helyekben egy vagy 

 más vidéken elterjedve laktak; — ismét ollyakat, kik szétszórva 

 honunk' külünbüzó njcgyéiben némi egyes helyeknek voltak lakosi 's tu- 

 lajdonosi ; amazok közé tartoznak a' Mosón, Sopron, Vas, Győr, 

 ugy a' Fehér vármegyeiek; kisebb csapatban élőknek fészke volt 

 Arad, Bács-Bodrog, Baranya, Bars, Bihar, Borsod, He- 

 ves, Komárom, Liptó, Nyitra, Pest-Pilis és Solt, Pozsony, 

 Somogy, Szabolcs, Szála, Szerem, Temes, Torontál és 

 V 6 r ó c z e vármegyék. 



5. §. 

 A' nagyobb felekezetű besenyőkről elég világosan szól Bé- 

 la király' névtelen jegyzője már föntebb idézett soraiban, midőn Zoltán 

 vezér által a' Fertő taván túli részekre nem kevés besenyőket telepítet- 

 teknek állit: „Ex parte Teutonicorutn , ugy mond, ultra lutum Musun , 

 collocavit etiam Bissenos non paucos." (Cap. LVII.) Ezen, Árpáddal 

 együtt vivó besenyők valának ősei a' Mosón, Sopron, Szála, Vas és 

 egyéb végszéli vármegyékben későbbi időkben is nyomozható , sok ha- 

 di tettekben részt vevő, 's a' hon' határszéleit hiven őrző maradékoknak. 

 Ezek' unokáiról, mint ügyes nyilazókról beszéli a' XIV. századi bécsi 

 képes krónika Turóczinál, Péter kir. halála után 1052d. évben, III. Hen- 

 rik német császár' magyarok ellen hozott táborának vértes hegyi pusztí- 

 tását leírtában : „A' császár annak okáért élelembeli segedelem' reményétől, 

 mellyet a' hajókról várt, megfosztatván, halálra kezdett szűkölködni. 

 Hasonlóan az ő minden katonasága, a' lovakkal és fuvarozókkal éhség- 

 től sanyaruan veszélyeztettek. Ezenfelül a' magyarok és besenyők is, 

 minden éjjel, nekik erősen alkalmatlankodának, mérges nyilakkal öldös- 

 vén őket, és köteleket hányván sátoraik közé, azokkal több szolgálaton 

 levőket elragadtak. A' nyilak' záporátoli félelemből, mellyekkel a' néme- 

 tek elborítattak és fölemésztettek, árkokat ásának magoknak, és reájok 

 vérteket borítván, az élők sirba fekvének, mert a' sirba, melly holtak' 

 számára ásaték nappal, éjjel eleven fekvék, és melly az élőnek ásaték 



