A MAGYARORSZÁGI BESENYOKRŐr,. 181 



liadvisciésök' módjáról, hanem fegyverkezésük és ültözküdésükról is elég 

 értesítést nyújtanak történetkönyveink, mik szerint könnyű bő rnliázat- 

 ban , lóháton szálltak hadba. Bonfin János , kinek idukorában a' bese- 

 nyők' ősi szerkezete még eredetiségben levén, őket jól ismerheté, szo- 

 kásokról el nem mulatta följegyezni, hogy zászlós lándzsákat használva, 

 nagy szakállt és bajuszt, taréjos forgókkal ékesített csákót, vagy is hosz- 

 szii farkú süveget, persák' módjára selyemből készült bő öltözetet viselé- 

 nek, és a' lovak' szilajságában leginkább gyönyörködtek: „Illis mos est 

 (ezek szavai) vexillationibus uti , demissas ferre barbas , et labri vei ma- 

 ximé superioris nutrire pilos caudata cristatare sec tim ferre pilea , flui- 

 tantibus qiioqne vestibus inditi, iisdemque sericeís, in Per sarum morém, 

 et eqiiorum pernicitate admodum dehctari.'^ ( Dec. II. Lib. IV.) Bonfin' 

 e' soraihoz Liszti János veszprémi püspök 1568. körül saját kezével kö- 

 vetkező észrevételt túzé: „Innen van most haszáraink' öltö- 

 zete; mellyből látható, valamint igaz is, hajdan más, 

 mint most, öltözet' viselése a' magyarnak." (KoA^achich , 

 Script. RR. HU. min. T. I. 333.) Ezeket tudva, könnyen érthető már, 

 hová czéloz a' bécsi képes krónika Turóczinál e' szavakkal : „ Vilissimi 

 Bisseni" (c. 55.) „Bisseni atque Siculi vilissimi" (c. 63.) „Bisseni pessimi, 

 et Sicidi vilissimi." (c. 65.) Távul sem legrosszabbat, leggyávábbat jelent , 

 mint Horvát István egy helyen magyarázá, hanem csekély hadi szerű 's 

 készületű lenge bajnokot. A' magyar, bölcs Leo görög cs. hiteles tanúsítá- 

 sa szerint már a' IX. század' végén (ur. 886. tOll.) vasba, erős fegyverne- 

 műbe szeretett öltözni: „Armantur verő (úgymond) /rawiew, loricis, ar- 

 cubus , hastis ; quare complures eorum duplicia in praeliis arma gestatU , 

 humeris quidem hastas ferunt , arcúm verő tetieut mam'bus , et tam hoc 

 quam illis, pro occurrentis necessitatis ratioue tituntur: at in receptu 

 adversus persequetitem hostem arcubus excellunt. Non modo verő ipsi ar- 

 mis tecti sünt, sed equorum etiam , quibus nobiliores vehuntur , ante- 

 riores partes aut ferro aut denso cetitunculo muniunt." (Tactic. c. XVIII.) 

 Iliy fegyveres hadi néphez képest bizonyára csekély 's alábbvaló tekin- 

 tetű vala a' könnyű ruhás, pongyola öltényű, főleg csak nyíllal ellátott 

 besenyő. A' selyem öltény (ing és gatya) hihetőleg csak a' főbbeknek 

 's gazdagabbaknak volt tulajdona, a' köz rendű, vászonnal is megeléged- 



23* 



