IGA7.-E, ho(;y a' Történ etirásb. hátrább az úí kor a' réginél? 189 



közülük czclul az Írásban? liizelkediii honfiaik' nemzeti kevélységének, 

 's oszlopot, minél maradandcíbhat emelni liazájok' dicsőségének. Illy czél 

 mellett mi volt természetesb, mint szakadatlan azon törekvés: minden 

 lehető módon magasztalni magok' nemzetét; minden lehető módon kiseb- 

 bíteni , vagy, ha ollykor uiagasztalák is, csak ügy 's csak azért magasz- 

 talni a' külföld' viselt dolgait, embereit, hogy annyival haimozvább té- 

 rüljön hazójok' fiaira a' dicsőség? Kettős, történetiróban megbocsátha- 

 tatlan bün, mellyel ők talán azzal mentegettek magok' szemei előtt : hogy 

 a/, ekként szünetlen táplálékot nyert nemzeti becsületérzés sok szép , 

 nagy tettek', sok polgári erényeknek lelt rugója, sok rosztól, rúttól 

 visszataitóztatója polgártársaiknak ; következéskép azt nekik , bár az 

 igazság' rovására, ébreszteni, erősíteni előbb kötelesség, mint vétek. 

 As! is megtörténhetett , hogy sokszor, minden előre föltett szándék nél- 

 kül, csupán a' köz buzgólkodás-, enthusias mus tói, nemzetök' túl- 

 becsülésétől elragadtatva, követtek el hasonló igazságtalanságot: de min- 

 den esetben, így is, úgy is, a' külföld volt mindig a' vesztes. Roma 

 's Görögország a' nyertes fél, s szenvedett az igazság. Hányszor nin- 

 csen, a' görög 's római classicusokat olvasva, okunk sajnálni: hogy azon 

 tőlök barbároknak követelt, de, magából ellenségeik' iratából ítél- 

 ve, aligha olly barbár népek, magok nem írtak, vagy ha írtak, emlé- 

 keiket magokkal együtt, megsemmisítették büszke, barbár győzőik? ! 

 Akkor bizonyosan nem tenné magát Xerxes nevctségünk' tárgyává , 

 az őt roppant táborával feltartóztató tengernek megkorbácsoltatása — , 

 sem Tlicmistoclestől a' kétes diadal után olly, együgyüleg rászedetése 

 által; hadai talán kevésbbé számosak, fegyverei öldöklőbbek fognának 

 lenni, ha vagy egy perzsa irónk volna. 'S Carthago, a' romlásában is 

 nagy Carthago, mint fogott volna, tetőpontján álltában, megjelenni előt- 

 tünk, mint fogta volna az annyi nemzeti szorgalom', olly virágzó kül, 

 belkereskedés', 's ezeken épült hatalom', egy egész nemzeti nagy élet' 

 szétdúlóit, tamilt rabló ellenfeleit, a' most — saját írói után — erénydús, 

 világbékéltető nagy nemzetet meggyülölletni velünk, ha a' kedvező sors 

 egy nem olasz, hanem carthagoi föld szülte T. Livius tart fenn szá- 

 mára í ! 



24» 



