300 V. TÖRVÉN yTüDOMÁNY-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



hatják kürM a' religio' erkülcsi istenországát; nem concordatumok , mik 

 által vajmi gyakran a' két alkudozó egy harmadiknak jogairól egyezke- 

 dik: hanem egyedül „a' státus* és egyház' tökéletes különváltsága és 

 önállósága." Hogy ezen különváltság egy oldalról, 's a' jogosáág' eléré- 

 sére szükséges barátságos viszonya' két hatalom között a' másikról, nem 

 létesíthető, sőt még csak nem is gondolható mind addig, míg az egyház 

 természetes egyesületi alkotmányához vissza nem tér, azaz : míg a' nép, 

 ugyan az a' nép, melly a' felséggel világi törvényeket hoz magának, a' 

 clerussal együtt nem fogja alkotni az egyháziakat, nem merész állítás, — 

 mert tagadhatatlan. Ezt indítványozza az egj ház , ha diadalmasan akar 

 kilépni a' vitából; mint jelenleg állanak a' dolgok: a' világi hatalom el- 

 len panaszt emelni, 's azzal tilos közösülésben lenni, hypocrisis. 



Kollár sejdítette ugyan, hogy munkája nem egy helytt szemet fog 

 szúrni, 's említé az előszóban, miképen intetett legyen, hogy ebbeli 

 munkássága nincsen az ország' első rendének ínyére : de a' vészt , melly 

 ellene kitört, bizonyosan nem képzelte előre. O, talán nem minden 

 czélzás nélkül a' rövid idő múlva bekövetkezendő országgyűlésre, kese- 

 rűen vádlá a' nemességet , hogy mind inkább kibúvik a' közterhek' vise- 

 lése alól , 's oklevelekkel bélelt commentáriust szövött be munkájába egy 

 már előbb megjelent jegyzetének ezen helyéhez : „nobilem esse et patriae 

 deesse, commoda libertatis arrogare sibi, et ejus incommoda atque óné- 

 ra defugere: id profecto ignavissimus quisque non difficulter patraverit." 

 1764-ben, június' 17. nyilt meg az országgyűlés Pozsonyban, 's mindjárt 

 az első ülésekben tört ki a' megsértett érdekek' élességével a' vész. Ér- 

 dekes az országgyűlést e' tárgy feletti intézkedéseiben nyomról nyomra 

 követnünk. „Coalitum est — így szól a' július' lOkén tartott 6dik ülés' 

 naplója — ut justus ille dolor statuum, quem ex improbi auctoris scri- 

 ptione perceperunt, momentis eo pertinenlibus circumscribatur, reprae- 

 senteturque majestati , quantae sint auctoris insidiae , quam gravis regní 

 contra veritatem subsumtio, et status publici perturbatio, quae omnia 

 cum in ipsam legum censuram incidant, gravibus quibus%is momentis 

 Sua Majestas Sacratissima humillíme exoranda érit, quatenus opus hoc 

 plénum scandali supprimi et in cineres redigi , anctorem proscribi , et 

 haec ipsa inter articulos regni referri benigne admittat. Non érit inusíta- 



