a' házassági törvények', szertartások' 's viszonyok' szemléíe. 309 



A' végrendelkezésnek a' Szentírásban tübb nyoma vagyon. Ábra- 

 hám Isákot tévé egyetemes ürüküsénck, egyéb fiait pedig hagyományo- 

 sainak, kiknek ingó vagyonaiból hagyott ajándékokat, ingatlan vagyo- 

 nát Isák' hitére bizván. — Ahitofel az ó vagyonairól végintézetet tőn, no- 

 ha pártütő és öngyilkos is volt '). Ebből azt kell következtetnünk , hogy 

 akkor időben a' végrendclettevés olly szent és minden emberi magán- 

 érdeket kizáró cselekedet vala, mellynél fogvást még a' pártütők 's ön- 

 gyilkosak' testamenlomai is érvényesek levén méltányoltattak és az el- 

 kobzást megakadályozták. 



Mit az utóbbi nemzetek a' házasság' előmozdítása' tárgyában meg- 

 rovatás és büntetés által kívántak eszközlení, hogy tudniillik a' nőtelen 

 életet akadályozzák : azt Móses' törvényhozási bölcsesége könnyebb mód- 

 dal tudta eszközleni. Törvényeinek olly szellemet tudott adni, hogy a' 

 zsidóknál legnagyobb szerencsétlenségnek tartatik magtalanul elhalni. — 

 A' leviri, vagyis sógornői jog ^) innét vette eredetét. Más nemzeteknél 

 ezen soha gyakorlatba nem vétetett különös jog abból állott , hogy ha 

 valamelly férj gyermek nélkül halt el, annak özvegyét a' megholtnak 

 testvére vagy legközelebbi rokona tartozott feleségül venni, 's az illy há- 

 zasságból született gyermek a' meghalt' maradékának tartatott, 's az asz- 

 szonynak előbbi férje' nevére íratott. Ha az özvegyet az illető rokon el 

 nem akarta venni : vonakodásaért valamelly súlyos büntetésbe nem esett, 

 de még is az özvegy őtet bevádolhatta, a' bírák elébe idézhette, ottan 

 kedvére leszidhatta, csizmáit lábairól lehuzathatta, 's mezítlábosnak 

 csúfolhatta. 



A' sógornői jognak a' sokfeleségüség volt alapja. A' nők a' zsidók- 

 nál , mint maiglan sok napkeleti nemzetnél , portéka gyanánt adásvevés 

 által szereztettek. Hoseas ') magáról azt írja: hogy l."} ezüst pénzen és más- 

 fél véka árpán vett feleséget. Ha a' pénzen vett feleségnek gyermekei 

 lettek, úgy tekintetett, mint ki az érette adott árt leszolgálta; ha pedig 

 gyermekei nem lettek, mint továbbá is adós, az oldalági örökösödés' 

 utján ő is, a' meghaltnak többi vagyonával együtt, az örökösülő rokonnak 



•) I. Mós. 29. 15—29. 1. Mós. 34. 12. 

 •) Süvjog. 

 ') Hos. 3. 2. 



39' 



