328 V. TÖRVÉN YTUDOMÁNY-OSZTÁLYI ÉRTEKEZÉSEK. 



esetben ezzel épen ellenkező törvényt alkotott Spartában. Philo említi, 

 hogy az aegyptusiak minden különbség nélkül összeházasodhattak. 



Eleintén mind a' két nemzetnél nem csak soknóség, hanem sok- 

 férjség is divatozott. Bizonyítja ezt Antiochenus Malaladictus nevű gö- 

 rög iró, kinek eredeti kézirata, Seldenus szerint, az oxoniai könyvtár- 

 ban, a'24dik levélen A. betii alatt őriztetik. — Cecrops azonban mind ezen 

 visszaélésnek véget vetett; mert Aegyptusbói , hova tapasztalás' ked- 

 veért utazott, visszatérvén, Athenaeben eltörölte a' bolygó nószködést, 

 's azt rendelte , hogy leánynak iiázascmberhez nem szabad feleségül 

 menni; Socrates és Eiiripides soknősége mutatja azonban, hogy Cecrops' 

 törvénye foganatba nem mindenütt ment '). 



Jupiternek főpapja a' rómaiaknál nem válhatott el feleségétől, 's 

 ha özvegyet hagyott, az többé férjhez nem mehetett, ha pedig felesége 

 meghalt, fel kellett hagyni hivatalával mint Gellius X-dik könyve' 15 fe- 

 jezetében előadatik. — A' lakadalmi költségeket szabályozta Licinius. 

 A' feleségvevésnek a' rómaiaknál három módja volt. Összekel és, 's 

 folytonosan együttlakás, gyermeknemzés 's fölnevelés végett. Adásve- 

 vés, melly inkább jelezetc volt más nemzeti régi szokások' átvevésé- 

 nek, mint p. o. a' zsidókénak. Harmadik módja volt a' lisztáld ozat, 

 ha t. i. férfi és asszonyi személy' házasságra czélzó szertartásból, a' főpap 

 és tiz tanú előtt az isteneknek liszttel vagy gabonával együtt áldoztak. A' 

 házasságnak ezen emiitett három módja közúl ez utóbbi volt a' legszokot- 

 tabb 's ünnepélyesebb, 's a' főnökök által leginkább ez gyakoroltatott. 

 Plinius ez utolsó módot a' többinek elébe teszi =). A' szertartás abból 

 állott, hogy áldozatkor a' menyasszony előtt búzakenyeret vittek, mely- 

 ből a' házasulok áldozat' alkalmával együtt ettek '). Némelly bűvös szer- 

 tartások 's jóslatok is gyakoroltattak a' házassági összeköttetés' elején , 

 p.o. az áldozatra szánt állatból az epét ki kellett vetni annak jeléül, hogy 

 a' házasok' köréből minden keserűségnek száműzve kell lenni. A' meny- 

 asszony' haját dárda' hegyével illették annak jóslatául , hogy a' nő erős 



■) Gell. 15. 20. , Liv. 40. 8., Corn. Xep. in Praefat. ut idem in Cimooe c. 1. 



') Plin. Libr. XVIII. c. 3. 



') Plin. Libr. VIII. c. 48. és Libr. XXVIII. c. 9. 



