XIV. 

 V BÍRÁKIIÓL 'S liÍRÁSKODÁSRÓL ÁLTALÁBAN. 



lÍRTEKEZETT, 



\nDŐN RENDESTAGI SZÉKÉT ELFOGLALNÁ, 



a' \-D. NAOY GYÍJI,ÉSBEN , NOV. XVII. M. D. CCC. XXX. IX. 

 ZSOLDOS IGNÁCZ. 



31írtőii haitám' iiagyrészint egybegyűlt tudósai előtt, mint ezen Tekinte- 

 tes Társaság' noha régibb tisztelőjének, de új rendes tagjának legelőször 

 van szerencsém szavamat fülemelhetni; ime' helyzetnek, itiellynélfogva . 

 az alapszabályok' értelmében , rámbizandó tárgyakra nézve ítéletemet ki- 

 mondani, 's igy néminemű bírálatot gyakorolni lőn — szintoiiy érdemfö- 

 lütti mint váratlan — hivatásom , tiszteletteli méltánylásából alkalmat ve- 

 vén kívánok szólni: a' bírákról 's bíráskodásról általában. 

 S midőn e' tárgyat bírói hivatalnak hosszas ideig viseltére nem minden 

 kellem nélküli visszaemlékezés is ajánlá figyelmembe: egyszersmind ki- 

 jelentendőnek tartom, hogy azt csak elvontan (in abstracto) és csupán 

 tudományos szempontból vévén fel , bármelly összetes vagyis concret 

 esetektől , mint kellett , gondosan őrizkedtem. Hogy pedig a' kikért bé- 

 kés tűréssel vissza ne éljek , csak néhány szavakra szorítkozom. 



Legyen igazság ha miatta a' világ elveszne is! ezt kívánja min- 

 den becsületes; igazság az országok' talpköve! e' mondatot választá di- 

 csőült fejedelmünk jelszavául. De hol legyen , ki az épen annyira óhaj- 

 tott igazság' végkorlátait halandók' homályos szemei előtt teljes megha- 

 tározottsággal kitüntesse? mell} ík azon szentséges mérleg, mellynrk 

 részrehnjlatlnn kéz tartolta mértékmutatója, kinek részére hajoljék ax 



