MAGYARORSZÁG* KŐSZENEI. 375 



keveset fénylő, haránt törése fénytelen foldképű, a' yízben künnyen 

 felázik 's gyurékony lesz. Ugyanezen helyzetében nűvénynyumadékukkal 

 bővelkedik, mcilyek' némellyike egészlen kőszénné átválva, némcllyek- 

 nek csak vastagabb részei, úgymint izékei, kocsán}ai szenesed ve, má- 

 sok ismét csaknem természeti állupotjukban üsszcnyumva találtatnak. 

 Mentül tovább esik a' pala magától a' kőszéntől , annál inkább távozik 

 említett tulajdonságaitól; nevezetesen színe halaványabbá, világosabbá, 

 tiimege durvább darájiivá, keményebbé, egyenetlenebbé változik, a' víz- 

 ben többé egy könnyen el nem ázik , növények' nyomadékai hiával van, 

 szóval: az egész pala fokonként megválván előbbi tulajdonságaitól, csil- 

 lámmal keveredvén, már inkább a' fövénykőhöz közelít. Az említett 

 növényinaradván\ okon kívül ezen palában édes vizi csigák 's kagylók' 

 nyomadékai ritkábban jőnek elő. 



A' fekete kőszén, általában véve, gyérebben fordnl elő, mint a' 

 barna; telepzetének alkotása réteges, őmaga mindazáltal gyakran tus- 

 kók', fészkek', erek' idomában is jelenik meg, többnyire még is nagyobb 

 vagy kisebb rétegeket képez, mclIyck a' telepzet' más rétegeivel párhu- 

 zamosan irányulnak, 's mellj'eknek vastagsága néhány lábnyi ; csak rit- 

 kábban 2 — 3 ölnyi. Rétegei' iránya változandó, párhuzamos, habos, ki- 

 gyódzó, lehajlott 's más külön képű fekveteket képző; néha a' kőszén- 

 rétegnek egyszerre vége szakad , 's az egész fekvet másfelé le, vagy fel- 

 felé igazodik ; néha rétegei idegen ásványok' közbe jövetele által ren- 

 detlenségbe hozatnak. Csak ritkán van egy kőszénréteg magában ; kö- 

 zönségesen több váltogatja egymást. A' kőszénréteg közvetlenül a' pala 

 között, a' fövénykő pedig a' palára szokott letelepedni. Színe ezen szén- 

 nek mindig fekete, különféle fokozattal, hol setétebb hol halaványabb, 

 néha szivárvány-színekkel játszó; felülete fényes, homályos; keménysé- 

 ge csekély, változandó; különsúlya 1, 3, többé kevesbbé gyúlékony, 

 lánggal égő; tűzanyagának hatásfoka különböző, de mindig erősebb mint 

 a' barnaszéné. Égés alatt gyantaszagú füstöt bocsát, előbb tajtékforma 

 puffadekká válik, utóbb igen nehezen hamuhodó salakká foly össze ; vég- 

 képen megégvén kevés sárga földes maradványt hagy maga után. Lepár- 

 lás által szénős gyulógázt, szénsavanyt, kozmás olajat és büzönyt ád ; 

 maradványa tiszta szén, melly közönsége.sen koaknak neveztetik. 



