igil. No. l8. NORDEUROPÆISKE ANNULATA POLYCHAETA. 49 



Den af Levinsen givne beskrivelse af yl. arciica: »Basaldelene at" 

 gjællerne i berøre hinanden med deres forreste del og indeslutte en tre- 

 kantet del af fjerde ring<s vil kunne anvendes paa de foreliggende norske 

 exemplarer af A. fhiniarchica. M. Sårs anfører i originalbeskrivelsen af 

 A. finmarchica angaaende gjællerne bl. a., at de danner en eneste tver- 

 rand, som kun er næsten umærkelig afbrudt paa ryggens midtlinie, hvor 

 der findes et ganske lidet mellemrum som antydning til en adskillelse i 2 

 partier eller knipper. Om gjællernes anordning siges intet i Malmgrens 

 diagnose af A. arctica. De to arter lader sig i det hele tåget ikke ad- 

 skille ved hjælp af M. Sars's og Malmgrens beskrivelser, hvilket lettelig vil 

 forstaaes, da der som grundlag for Malmgrens beskrivelse ai^ A. arctica 

 har foreligget bl. a. exemplarer, som Malmgren selv senere i sit ar- 

 beide af 1867 berigtigende henregner til A. firmiarchica. Med hvilken 

 grund Malmgren alligevel i samme arbeide bibeholder arten arctica, an- 

 gi ves ikke. 



I »Annul. Polych.« etc. (1867) pag. 105 siger Malmgren vedkommende 

 A. fmuiarchica : »Speciiuitia Ainpliaretcs arcticac, Mlgrn. 1. c. pag. 364 e 

 Karlso Finmarchiae hue pertinent. « Bidenkap (1894) '""^^ ^^^^ været op- 

 merksom herpaa ; han angiver, at Malmgren (1865) har fundet A. arctica 

 ved Karls© 30 — 40 fv. Af Bidenkap selv skal A. arctica være tågen »ved 

 Drøbak (i 1892), 8 — 10 fv. i et enkelt exemplar«. Dette exemplar fore- 

 ligger i Univ.s Zool. Mus. og viser sig at være en typisk Ainpharetc 

 {Anobothrus) gracilis, Mlgrn. 



Paleernes antal angives til 10 — 15. Antallet har tildels vist sig 

 uregelmæssig paa høire og venstre side. Der er saaledes fundet 10 

 i høire og 11 — 12 i venstre vifte. Sårs (1864) gjor ligeledes op- 

 merksom paa denne uregelmæssighed. Han har exempelvis fundet 13 

 paleer paa den ene side og 15 paa den anden. Hos de mindre exem- 

 plarer fandt han altid færre paleer (10 — 12); sjelden og kun hos de 

 største optil 15. 



A. fiwiiarcliica blev første gang tågen under Danielssens og M. Sars's 

 reise i 1857; men da den (af M. Saps) først blev beskrevet i 1864, an- 

 føres den ikke i Danielssens fortegnelse i »Nyt Mag. f. Naturv.« B. XI, 

 over de under reisen fundne arter. Der foreligger i Bergens Museum fra 

 Danielssens reise 5 exemplarer fra Tromsø, bestemte som Ampliictcis 

 Gmincri, M. Sårs. Sars angiver den som forekommende »i stor mængde 

 i Ramfjord ved Tromsø paa 60 — 100 favnes dyb, dyndet bund«. For- 

 ovrigt er arten hertillands ogsaa fundet (af forf.) i Bundefjorden ved Kri- 

 stiania, 45 — 50 fv., blød evjebund. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1911. No. 18. 4 



