114 



ALF WOLLEBÆK. M.-N. Kl. 



4. Gen. Pomatocerus (Phil.). 



P. triquctcr (Mørch). 

 (Pl. XLII, fig. 1-6; pl. XLIX.) 



Poniatocenis iriqnctcr ; Mørch 1863; Malmgren 1867; Malm 1874; Tauber 1879; Ar. 

 Hansen 1878, 1882; Levinsen 1883, 1893; LOnnberg 1898, 1903: Bidenkap 1894 ; 



ApPELLOF 1895, 1896; NORDGAARD I905, 1907; DiTLEVSEN I9II. 



Serptila triquetra ; Ørsted 1845; M. Sars 1851; Danielssen 1859, 1861; Grube 1862. 



Vermilia porreda ; Muller 1776; Malmgren 1867. 



Serpula vermicnlaris ; Ørst. 1845. 



Pomatoceros tricuspis, Philippi 1844 (Grube 1862). 



Halskraven delt i 4 store flige, 2 paa hver side. Fligernes 

 kanter enten helrandet eller splittet i talrige smaaflige. 16 — 20 gjæller 

 paa hver side. Den laagbærende gjællegren (den venstre bagerste) 

 bøiet, flad og bred, tiltagende i bredde fremover, med bremmede 

 sidekanter, som fortil paa hver side tbrlænger sig i en tilspidset 

 flig (hvis spids undertiden er spaltet i 2 eller flere flige. Af og 

 til ogsaa flige ud fra sidekanterne). Laaget ved en ringfure skarpt 

 afsat fra gjællegrenen. Laagets endeflade oftest med 3 divergerende, 

 omtrent jevnlange, enkelt tilspidsede chitintorne (undtagelsesvis med 

 tvedelt spids). Brystringenes frie børster af ens form i alle knipper, jevnt 

 tilspidsede, afsmalnende, meget smalt bremmede, uden tænder eller 

 tverstribning. 1 bagkroppen er alle de frie børster fortil udvidede 

 i et skjævt triangulært blad, hvis ene hjørne løber ud i en lang, 

 tN-nd spids ; bladets fremkant hnt tandet. Krogbørsterne saavel i 

 brystpartiet som bagkroppen med 7 — 8 veludviklede, omtrent jevn- 

 store tænder. 



Rørene kalkagtige, glatte eller svagt tverstribede, uregel- 

 mæssig snoede, i gjennemsnit 3-kantede, paa rygsiden med ophøiet 

 længdekjøl, som ved mundingen fortil danner et tandformigt frem- 

 spring; fastheftede til stene, skjæl o. lign. (pl. XLIX). 



Laagets tandbevæbning er hos denne art meget varierende, hvilket 

 har givet anledning til opstillingen af flere arter, endog spaltende forskjel- 

 lige slægter. Pl. XLII, fig. i og 2 a — b har jeg aftegnet nogle af de mest 

 forskjellige laagformer, som jeg har fundet i mit materiale. De fleste 

 exemplarers laag var forsynet med en tandbevæbning som afbildet fig. i ; 

 et par exemplarer havde kun korte knuder istedetfor de lange torne, og 

 nogle manglede tornene fuldstændig (fig. 2). Den fuldstændige mangel af 

 torne paa endefladen var ledsaget af en sterkere udvikling af chitinringen 

 langs laagets bagre kant (smlgn. fig. 2 a). 



