ALF WOLLEBÆK. M.-N. Kl. 



Om Dilriipa arictinas forekomst i Norge anfører Bidenkap (1894^ 

 kun, at den er »almindelig ved Lofoten, sjeldnere ved Finmarken paa 

 30 — 60 fv. sandig" stenbund«. Denne angivelse, som refererer sig til Da- 

 NiELSSENS reiseberetning (i Nyt Mag. f. Naturv. 1861), i henhold til hvilken 

 Bidenkap (pag. 36) opfører den som tilhørende den ublandede arktiske 

 fauna, er meget utilstrækkelig. Allerede M. Sårs omtaler i sit arbeide af 

 1835 Serpnla lihcra som » meget almindelig og i stor mængde i Bergens 

 Fjord, ved Glesvær og Florøen, overalt paa sandbund og i maadelig dybde«. 

 Ogsaa i Korens arbeide (1857) nævnes den under navnet Ditnipa anctina 

 fra Bergensfjordene blandt de arter, som er fundne paa 10 — 30 fv.'s dyb, 

 og det fremgaar forøvrigt tydelig af Danielssens, af Bidenkap gjengivne 

 omtale af denne art, at den var en af ham fra de sydlige landsdele vel- 

 kjendt, og ikke nogen t3'pisk arktisk, art. Danielssen siger nemlig: »I 

 Lofoten er den end nu ^ almindelig, men nordligere bliver den sjeldnere. « 



Blandt det af senere forskere indsamlede Annelide-materiale foreligger 

 Ditrupa arietina fra følgende lokaliteter: i) i de nordlige landsdele: 

 Røst (120 m.), Bålstad (150 m.), Vestfjorden (200-250 m.), S\olvær, 

 Gaukværø (250 m.) og Sværholt (Nordgaard coil.). — Fra Bergens- 

 kysten: Skjærgaarden (55 — 65 m.), Osterfjord (talrig iio— 130 m.), 

 Hjeltefjord (55 — 190 m.) samt fra H\idingso (ved Stavanger). (Appellof 

 og forf. coil.). — 3) Malmgren (1867) anfører den fra Vaderoerne og 

 Koster som »passini sat frequens«, men den synes imidlertid hverken inde 

 i Kristianiafjorden eller paa vor østlige kyststrækning at være særlig al- 

 mindelig. Blandt det righoldige materiale, som konservator Kiær har ind- 

 samlet i Kristianiafjorden, og som nylig er overladt mig til bearbeidelse, 

 foreligger der idethele kun et par exemplarer, tagne ved Bolærne, 6 — 14 



og 30—35 tV- 



Bundens Beskaffenhed, hvor denne art har været fimden, har næsten 

 altid været fjeld, sten eller sand (almindelig sand og muslingsand); under- 

 tiden sandblandet slikbund. 



[?Gen. Protulci, Risso (non M. Sårs). 

 P. (?) arctica (G. A. Hansen). 



(Pl. XLVIII, Hg. 1-6; pl. L, fig. -i.) 

 Protitlft circtita : G. A. Hansk.x i88s ; Le\'insen 1883: Bidenkap 1894. 



Halskraven ved et indsnit paa hver side delt i 2 sidelapper og 

 et forstykke; forøvrig helrandet. Gjællernes antal 15 — 23. (higen 

 laagbærende gjællegren?). Halsringen kun med frie børster; de 



1 Udhævet her. 



