104 



et af mine Resultaters urigtighed, om der end erklæres, 

 at Vedkommende ikke har kjendt Noget til min Afhand- 

 ling, nu fremsættes med megen Bestemthed, efter at min 

 Afhandling er udkommet, og derved bliver ligesom 

 sidste Ord i Dispyten. Heller ikke synes jeg at kunne 

 tage Hensyn til, at samme Meddelelse betegnes som 

 foreløbig; thi om jeg end tor haabe, at den fornyede 

 Undersøgelse, som min Afhandling maa antages at give 

 Anledning til, vil føre til, at Dr. Sørensen (og Dr. Han- 

 sen) i større eller mindre Grad ville ændre den i den 

 »foreløbige« Meddelelse fremsatte Anskuelse, saa er 

 dette jo kun et Haab, og hvormange Aar kunne der 

 ikke gaa, inden den endelige Afhandling publiceres. 



Jeg skal altsaa begynde med at citere det Stykke 

 af Dr. Sørensens Piece, som det her kommer mig an 

 paa. Det hedder, p. 91 — 92: »Det har været Gjenstand 

 for megen Strid, om »Spiracelpladen« er gjennemboret 

 af Huller eller ikke. I min ovenfor citerede lille Af- 

 handling om Kondylopodernes Evne til at lukke for 

 deres Tracheer har jeg sluttet mig til den Opfattelse, 

 at »Spiracelpladen« var uden Huller. Men dette mit 

 tidligere Udsagn er fejlagtigt*). Med Hensyn til 

 dette meget omtvistede Spørgsraaal kan jeg for den 

 ældre Literaturs Vedkommende henvise til Schiødtes 

 Afhandling »Spiricula cribraria — Os clausuni«; hvad 

 den i den Danske Literatur herom førte Strid angaar, er 

 Forholdet følgende: Schiødte havde i Virkeligheden ikke 

 seet de Huller, der findes i »Spiracelpladen«, og at 

 Meinert benægtede deres Tilstedeværelse var paa en vis 

 Maade et Fremskridt, idet han gjorde opmærksom paa, 



* Her som overalt i denne lille Opsats, hvor der er brugt 

 spærret Skrift, er det den citerede Forfatter, som paa denne 

 Maade har fremhævet Sætninger eller Ord. Jeg har brugt 

 Cursiv, hvor jeg ønskede mine Ord fremhævede. 



