106 



ene godkjendende Schiødtes (Dr. Hansen), den anden 

 min (Dr. Sørensen) Anskuelse. 



Hvad er da det, som har bevæget dem begge til 

 saaledes at skifte Mening? Jo, det er den Omstændig- 

 hed, al det er lykkedes Dr. Hansen ved langvarig Kog- 

 ning af Spiraklet i Osmiumsyre at fremstille et Præpa- 

 rat, hvor Chitinen er bleven saa sortfarvet, at de po- 

 stulerede Huller i den ved deres Mangel paa Farve 

 tydeligt træde frem mod den sorte Farve. 



Jeg maa først omtale det Mislige i Brugen af et 

 saa skrapt chemisk Stof eller Reagens som Osmiumsyre. 

 Allerede i min Afhandling, p. 26. har jeg sagt: »At man 

 ikke maa skrabe og kradse i Præparaterne eller under- 

 kaste dem aiiden voldelig Behandling ved Ætsning, Kog- 

 ning eller andre chemiske Midler følger vel af sig selv«. 

 At jeg ved den sidste Del af denne Sætning, uagtet den 

 er fremsat i al sin Almindelighed, har havt saadanne 

 chemiske Midler som Ætskali og Osmiumsyre for Øje, 

 skal jeg villig indrømme, ja, jeg skal gjerne gaa videre 

 og sige, at jeg særligt har tænkt paa de heromtalle, 

 ved en langvarig Kogning med Osmiumsyre fremstillede 

 Præparater. Meningen har naturligvis ikke været at 

 fordømme Brugen af alle chemiske Midler og Reagenser; 

 thi Vand, hvad enten det er destilleret eller ikke. Spiri- 

 tus, Glycerin, Picrocarmin og Ganadabalsam ere ogsaa 

 chemiske Reagenser, og dem har jeg alle brugt, men 

 Brugen at dem maa dog kaldes en blid Behandling i 

 Modsætning til Anvendelsen af Ætskali, Osmiumsyre og 

 saadanne Stoffer. Selv er jeg desværre ikke Chemiker 

 eller har synderlig Forstand paa Chemien, men saa 

 meget ved jeg dog, at Omiumsyre er en meget skrap 

 Reagens; men paa den anden Side er Chitinen ogsaa 

 anerkjendt som et for de fleste Chemikalier uopløseligt 

 Stof, som Intet bider paa. Intet farver. Jeg anser mig 

 derfor berettiget til fremdeles at stille mig retire lige- 



