144 



Larve, vil man forfra let kunne aabne den, og lægger 

 man et Sagittalsnit gjennem Hovedet, vil Munden fore- 

 komme at være aabentstaaende uden nogen Begrænds- 

 ning fortil, saa at faste Legemer kunne føres normalt 

 gjennem Mundaabningen ind i Mundhulen, og nogen 

 Pumpning kan ikke finde Sted. 



Vi ville dernæst sammenligne Kindbakkerne, som 

 hos begge Familier jo ere gjenneraborede, men, som 

 vi strax skulle see, paa forskjellig Maade 



Hos Dytisc-Larverne begynder Renden bag Spidsen 

 af Kindbakken og naaer ikke helt til dennes Rod, men 

 munder ud paa Kindbakkens Yderside lidt foran dennes 

 Tilhæftning til Craniet. Hullet, hvormed Renden ender, 

 er allerede tydeligt fremstillet af Westwood, Introd. 

 Class. Ins. L p. 100 Fig. 1. 1, og gjengives ogsaa af 

 Burgess paa hans Figur, p. 224, Bogst, o. Først naar 

 Kindbakkerne bøies mod hinanden overkors, komme 

 disse bageste Aabninger i fast, lukket Forbindelse med 

 Mundhulen, og først da kunne de bruges til Sugerør. 



Hos Gyrin-Larverne begynder Kindbakkernes Rende 

 noget længere bag Spidsen, men gaaer helt igjennem 

 denne uden at have nogen ydre Aabning. Renden fort- 

 sætter sig dog ikke hen til Mundhulen, men fortsættes 

 af Udførselsgangen for en særegen Kjerlel, Kindbakke- 

 kjertlen eller Giftkjertlen. løvrigt kan med Hensyn til 

 Kindbakkens Bygning bemærkes, at der bag Spidsen af 

 denne, og ligesom dannende Indgang til Renden, findes 

 to meget tynde, skarpe Chitinblade til at frembringe 

 eller forstørre Saaret, som Larven giver Byttet, og at 

 der bag Rendens Aabning findes en eller flere Tænder 

 eller Kroge, af hvilke den forreste ubetinget er den 

 største og vistnok tjener som en Spærhage til at fast- 

 holde Kindbakken i Saaret. Kindbakkerne kunne 

 derfor ikke tjene som Sugerør, ere ikke »man- 

 dibulæ suctoriæ«, men foruden at tjene til at gribe. 



