209 



da sprøjte den afsondrede Vædske ud efter den sig 

 nærmende Fjende. Desværre ere Larverne endnu kun 

 kjendte af de færreste af Arterne; Chr. Drewsen har 

 for længst klækket adskillige Arter af Larven, men der 

 er ingen af disse opbevarede, lige saa lidt som der 

 findes Afbildninger eller Optegnelser om dem. Af nye 

 har jeg fundet den smukke Larve af N. scutellatus. 

 Larverne ere i Reglen grønne og æde Naalene paa 

 Majskudet, altsaa de friske, unge Naale, ved hvis Tab 

 Skudet sædvanlig gaar ud. Æggene aflægges paa de 

 helt unge Naale i Antal, og Larverne æde da sammen 

 i tætte Klynger fra oven nedefter paa det endnu ikke 

 helt udfoldede Skud. I Begyndelsen ædes kun Spidsen 

 eller den ene Side af hver Naal, senere ædes Naalen 

 af helt ned til Grunden. Denne Fremstilling gjælder 

 nærmest de selskabelige Arter; om de andre Arters 

 Optræden vides endnu næsten intet. 



Paa Grund af vor forholdsvis store Granbevoxning 

 optræde Nematerne talrigere hos os end i Nabolandene. 

 I Sverrig kjendes kun faa, medens vi ikke blot have 

 de fra Harzen bekjendte Arter, men, som det synes, 

 flere, endnu ubeskrevne Granarter. Vi kjende hos os 

 to Slags Nematus-Angreb af Betydning, nemlig et paa 

 Gran af nogle Arter af abietinus-Gruppen (maaske ogsaa 

 af N. scutellatus i Palsgaards Plantage) og paa Lærk af 

 N. Erichsonii. Om dette sidste er talt under denne Art; 

 her skal blot de første nærmere omtales. 



De Nematus-Angreb, man har iagttaget i Tyskland, 

 henføres der til »Nematus abietinus«, som vistnok bruges 

 i en videre Forstand, idet der sikkert er Tale om 3 

 Arter, der æde sammen, nemlig N. compressus, N. 

 Saxesenii og N. abietinus. Hos os kjendes disse Angreb 

 ogsaa og vistnok i større Udstrækning. Jeg har haft 

 Lejhghed til at se Følgerne af deres Angreb særlig i Sten- 

 dal Plantage i Jylland og skal her give en samlet 



14 



