238 



hvert Enkeltoje, samt to smaa Prikker ovenfor Føle- 

 hornene, sjældent udstrækker den morke Farve sig ud 

 til de øvrige Fordybninger (Femkanten og de to Gruber 

 ved Siden af denne). Naar de to ydre Pletter udvide 

 sig opefter og Følehornspletterne nedefter, faar vi en 

 Overgang til pallicarpus. Ejendommeligt for Arten ere 

 de to sorte Isse-Furer, der udgaa fra de to ydre Enkelt- 

 øjne og gaa helt om paa Baghovedet med en Tverfure 

 mellem sig, tilsammen dannende et H. Følehornene ere 

 børsteformige, med lange, ydre Led, Grundleddene ere 

 sorte, de øvrige Led gule med sortebrun Overside. Bag- 

 kroppen er kort og afstumpet, i Spidsen svagt sammen- 

 trykt; her er kun Braadskedernes Spids sort. Paa Bug- 

 siden er kun Halspladernes øvre Rand sort. Benene 

 ere lyse; i Reglen er Bagsiden af Bagskinneben og 

 Bagføddernes to første Led brunlige i Spidsen (sjældnere 

 ensfarvet gule), de sidste Led sorte. Vingerne ere 

 klare med mørke Aarer. Randaaren ved Grunden og i 

 Spidsen tilligemed hele Vingemærket klart, ensfarvet 

 lysegule. Bagsporerne ere sædvanlig lange, men variere 

 i Længden og kunne derfor ikke benyttes som Kjende- 

 mærke. Braaden er meget kort, ræsten tilspidset. Braad- 

 skederne bueformigt-afrundede, med en skarp Spids. 

 Analbørsterne gule. 



d ligner meget N. scutellatus d i Kroppens Farve- 

 tegning, men den er gjennemgaaende noget mørkere 

 farvet. Scutellum varierer fra rent gul med 2 gule Side- 

 pletter til helt mørk. Bagskinnebenene ere gule, sjældent 

 mørke i Spidsen. Bagfodderne sædvanlig sorte, under- 

 tiden er 1. Led gult. — Fra nævnte Art skjelnes den 

 sikkert og let ved de korte Følehorn med bredere Led; 

 kun det 3. Led er mere gult, de ovrige ere mørke. 

 Bugklappen er meget kortere end hos hin, afsmalnet 

 mod Spidsen, men selve Spidsens Form — afskaaret 

 eller spids — synes at variere. 



