247 



Folder, og i det hojeste beklædt med, under Lupen 

 synlige, Børstehaar. 



Larven af virens lever enlig, hojt tilvejrs, mest paa 

 20—30 Aars Fyr. 



Kokonen er lys, hvidlig eller gullig. Ifølge Hartig 

 skal Overfladen være omgivet med et lost Spind, som 

 er større end hos de ovrige Arter. 



Denne Art er kun truffet en Gang her i Landet, 

 nemlig ved det store Lophyr-Angreb paa Orholm 

 Fælled, hvor der nedbankedes talrige $, færre d, i 

 Juli 1872 af Fyrrene (L.) Senere er den ikke gjen- 

 funden. 



2. Lophyrus Hercyniæ Hartig, 1837, p. 123. 

 Ratzeburg III. p. 115. 



$ 7—9 mm. 



6 ukjendt (?). 



Fra foregaaende Art adskilles Hunnen let ved de 

 morke Sideflige paa Midterryggen, idet den sorte Farve 

 her folger langs Midferfligens Rande. 



Ratzeburg og Thomson angive, al de have haft 

 Hannen, som ligner virens' meget, men (ifølge Ratzeburg) 

 har længere Følehorn (længere end Kroppen). Denne 

 Angivelse er dug vist tvivlsom; i hvert Fald er Dyret 

 overordentlig sjældent og aldrig klækket af Larven, 

 skjøndt man har klækket Kokon'erne i Tøndevis. 



Flyvetiden er i Maj og først i Juni og senere 

 igjen i August; Larven træffes talrigst i Juli og igjen 

 i September. Der er saaledes utvivlsomt 2 Generationer. 

 Jiiiidlertid viser de'r sig her, ligesom hos de andre enlig- 

 levende Arter, mindre Regelmæssighed i Udviklingen, 

 saa at man hele Sommeren igjennem kan finde Larven 

 enkeltvis. Arten er hyppigst i Sverrig og Danmark. 

 Wiistnei angiver den som hyppig ved Sønderborg, og i 

 Harzen fandt Saxesen den ikke sjældent. 



