249 



Side af Hovedet en sammenbøjet Linje, som danner en 

 langstrakt Bugt opefter mod Issen. 



Munddelene og Benene have hos de voxne Larver 

 mørke Rande, hos de yngre Larver derimod sorte eller 

 brune Skjolde. Efter det sidste Hudskifte bliver Hovedet 

 grønligt uden mørke Tegninger, og Kroppen lysere, ens- 

 farvet grøn, med kun svage Spor af de hvide Linjer og 

 de iiiørke Striber. 



Larven lever enlig, eller nogle faa Stykker sammen 

 paa samme Skud, paa de lavere Grene af ældre Graner. 

 Den ynder Solvarme og Læ og træffes derfor mest langs 

 Brandlinjerne og aabne Steder i Skovene. Enkeltvis 

 kan den ses paa Stammerne i Højskoven ifærd med at 

 krybe ned for at indspinde sig; den første Generations 

 Kokon'er ere fastspundne paa Naalene. 



Kokon'en er 8—9 mm. lang, smal, lysere eller 

 mørkere brun. I Tykkelse og Fasthed staar den mellem 

 rufus's og pini's. 



Denne vor eneste Granart er gammel her til Lands. 

 Prof. Schiødte omtaler den i 1838 fra Bromme som 

 sjælden at kjætse, i Halvtredserne som ifærd med at 

 udbrede sig. Samtidig fandt Eide Larven saa hyppig i 

 Bromme Plantage, at han nævner Arten blandt de 

 skadelige Insekter. Den er udbredt over hele Landet 

 og er truffet overalt paa Gran, hvor jeg har eftersøgt 

 den. Af bestemte Findesteder kan jeg nævne følgende: 

 Dyrehaven (D. og Forf.), Geel Skov (Larven, ^/787 

 Forf.), Frederiksdal (Larven, ■^ISl Forf.), Ør holm 

 Fælled (L.), Hellebæk (B.), Hornbæk Plantage 

 (Larven, 10/9 87 Forf.), Tegl s trup Hegn (L. ; flere Steder 

 i Mængde, Forf.), Tidsvilde, Boserup (S.), Møen (D.), 

 Bromme (Sorø) (Eide 1857; ? V8 87, Larven, ^V7 87, 

 Forf.), Holstebro (H.); Boller ($ ^^k--k 62 J.), 

 Silkeborg (? ^s/. j), Skanderborg (? ^jr. J.), Pals- 

 gaard (Larven, »''Z? 87 Forf.). 



