260 



det eneste Kjendemærke, i hvert Fald sikre, paa Arten, 

 saalænge Larverne endnu ikke ere nøjere nndersogte 

 eller lettere at adskille, end det for Tiden er Tilfældet. 

 L. Klugii har et meget afvigende og ejendommeligt Ror, 

 intet Spind. 



Paa Gran leve L. hypothrophiea, Klugii og arvensis. 

 Disse 3 Arter danne en Gruppe for sig, og deres Larver 

 ligne hverandre overmaade meget. Efter at jeg har 

 fundet Larven af L. Klugii, og Larven af L. arvensis er 

 os bekjendt fra Angrebet paa Palsgaard Plantage — 

 ingen af dem har tidligere været kjendte eller beskrevne — , 

 holder de Karakterer, man har angivet for L. hypo- 

 throphica's Larve, ikke. længere Stik. Hovedets Tegning, 

 som jeg hoii Lyda-Larverne anser for et af de vigtigste 

 Kjendemærker, er hos disse 3 Arter i Reglen den samme. 

 I de specielle Beskrivelser har jeg søgt at give Arts- 

 kjendemærker for de enkelte Larver, men til fuldstændige 

 Beskrivelser har jeg manglet friskt Materiale. 



Af de to Arter paa Fyr, nemlig L. campestris og 

 L. stellata, kjendes endnu kun Spindene, som jeg for- 

 nylig fandt. Den tredje Fyrre-Art, L. erythrocephala, 

 er ogsaa meget sjælden; kun ét Sted, hvor jeg fandt 

 Larven, er dennes Levevis blevet nøje iagttaget, rigtig- 

 nok kun under smaa Forhold. 



Lyda-Larverne ligesom opbruge deres Spindeevne, 

 medens de æde, og spinde senere ingen Kokon. De 

 bore sig blot ned i Jorden, nogle Tommer ned, for at 

 undgaa Frosten, og indrette sig en Hule, hvis Vægge 

 de fæstne med den sidste Afsondring af Spytkirtlerne, 

 og hvori de staa lodret oprejste under Vinterhvilen. 

 Der er aldrig mere end én Generation om Aaret, og 

 Reglen er, at en betydelig Del af Larverne, ligesom hos 

 Lophyrerne, ligge ét, maaske endog to Aar over. I 

 Jorden antage Larverne en afvigende Farve, nogle blive 

 grønne, andre gule, hvortil man tidligere ikke kunde ud- 



