261 



finde Grunden. Det er en Kjønsforskel, dette skyldes; 

 den ene er Hunnens, den anden Hannens I.arve. 



Af større Angreb kjendes hos os kun ét, nemlig af 

 Lyda arvensis. Det er rimeligt nok, at Fyrrens Lyda'er 

 ogsaa ville komme til at spille en Rolle hos os, men 

 endnu ere de meget sjældne og ikke trufne i Jylland. 

 Medens Lyda arvensis og L. hypothrophica nærmest ere 

 Højskovs-Dyr, leve de øvige mest paa lave, tildels ganske 

 unge, 3 — 4 Aars Planter. 



Paa Grund af Spindet opdages Angreb af Lyda- 

 Arterne forholdsvis let, naar man først har Øjet for at 

 se dem øvet. Afbankning af Larverne, paa de unge 

 Træer, er godt anvendeligt, naar de ere ældre; de lade 

 sig da falde ved enhver Rystelse. Som yngre derimod 

 ikke, hvortil Ratzeburgs Erfaringer vistnok maa hen- 

 føres, thi han siger, at »Anprallen der Stämme« intet 

 Udbytte giver, da Larverne sidde for fast i Spindet t-' 

 at kunne rystes ud. Ved Angreb i Højskove maa man 

 søge at ødelægge Larverne i Jorden. 



I Modsætning til alle andre Bladhvepse, enkelte 

 Nemater maaske undtagne, aflægge Lyda'erne deres Æg 

 frit paa Planten, ligesom Sommerfuglene, men ikke i 

 Ridser i Bladkjødet. De afsondre en Vædske, hvormed 

 de fastklæbes paa Naalene, i Reglen i Rækker, sjældnere 

 mere enkeltvis. 



Bestemmel.'ies- label 

 over de danske Lyda-Arter. 



i 



Kloerne forsynede med en Indertand paa Midten. Larven 

 paa Naaletræ 2. 



K^loerne ere tveklovede i Spidsen. Larven paa Lovtræ. 

 (15 danslte Arter). 



SForskinneJjen nden en Spore paa Midten Larven paa Gran B. 

 Forskinneben med en Spore paa Midten. Larven paa Fyr 5. 



