273 



dentlig vellykket, kraftig Granbevoxning, da Angrebet 

 begyndte i Somntieren 1868. Det begyndte i den ældste 

 (sydlige) Del af Skoven paa 50—60 Aar g^mle, smukke 

 og kraftige Graner i Toppen, og det første Aar blev 

 kun dette Parti medtaget af Larvernes Gnav. I en af 

 de nævnte Indberetninger udtaler Prof. Schiødte følgende: 

 »Som jeg nærmede mig dette Sted, der ifjor (1868) var 

 Larvens egentlige Tumleplads, begyndte flere og flere 

 Hanner at vise sig, og det varede ikke længe, før jeg 

 ogsaa traf Hunnen. Senere har jeg iagttaget begge Kjøn 

 i stor Mængde, set dem komme op fra Puppelejerne i 

 Jorden, iagttaget deres Parrings- og Befrugtningsmaade, 

 og samlet og undersøgt de endnu fra ifjor i Jorden 

 gjemte Larver i flere Stadier, ligesom Pupperne. Ihvor 

 store Masser Larven er optraadt ifjor, falder især i 

 Øjnene ved at undersøge Skovbunden ved Granernes 

 Fod, thi den er paa mange Steder dækkel af et Par 

 Tommers Lag af Exkrementer, som ere regnede ned 

 sammen med de tørre Naale. Med Hensyn til de i 

 Jorden liggende Pupper var strax en vigtig Foran- 

 staltning at træffe, nemlig at lære de Arbejdere, der 

 vare ifærd med at opsamle Larver og Pupper, at skjelne 

 skarpt mellem to ganske forskjellige Slags af de sidste; 

 det viste sig nemlig, at omtrent fire Procent af dem ikke 

 tilhørte Bladhvepsen, men en særegen Snyltehveps, som 

 uden Tvivl vil blive Plantagens Redningsmand, og som 

 det altsaa gjaldt om at skaane saa meget som muligt. 

 Ved Dissection af Bladhvepsehunnen fandtes det, at 

 hver Hun i det højeste kan lægge 40 Æg, hvorimod 

 Snyltehvepsen, som lever paa Bladhvepselarvens Be- 

 kostning, kan lægge flere hundrede Æg; den vil derfor 

 i forholdsvis kort Tid kunne gjøre sig til Mester over 

 Skadedyret, og jeg holder det for højst sandsynligt, at 

 dens heldbringende Virkning vil blive saa kraftig allerede 

 i Sommer, at Bladhvepsen ad Aare er bragt ned til 



18 



