274 



Uskadelighed. Imidlertid ere de mange ifjor angrebne 

 Graner betydelig svækkede, og de ville efter al Rime- 

 lighed bukke under, hvis de samme Træer atter iaar 

 berøves deres Naale. I saa Henseende giver dog allerede 

 den kolde Forsommer noget Haab, eftersom den er i 

 høj Grad ugunstig for Bladhvepsenes Æglægning, der 

 skal finde Sted paa det mest exponerede Sted, nemlig 

 oppe i Granernes Top. I de Dage, jeg tilbragte i Plan- 

 lagen, var Vejret vedblivende saa koldt, med Nattefrost, 

 og det ruskregnede saa jevnligt, at Bladhvepsene lede 

 stor Nød, og kun i enkelte Solskinsøjeblikke kunde 

 samle saa mange Kræfter, at de kunde forsøge paa 

 at sværme op til Toppen, men de maatte strax efter 

 ned igjen for at søge Læ imellem de lavere Grene og 

 paa yngre Graner eller paa Jorden mellem Mos og Naale; 

 den meste Tid sade de forfrosne paa den Plet, hvor de 

 vare komne til Verden, og mægtede ikke at flyve, saa 

 man kunde tage dem med Hænderne, hvad ingenlunde 

 er saa let en Sag med denne Slags Hvepse, naar de 

 befinde sig i fuldt Velgaaende. Men Hovedvirkningen 

 vil dog, antager jeg, være at vente af Snyltehvepsen«. 

 Naar de af Prof. Schiødte her udtalte Forhaabninger 

 langtfra bleve til Virkelighed, maa del rimeligvis til- 

 skrives Larvernes Overliggen, der ligesom sikrer Arten 

 mod en altfor stærk Ødelæggelse i et ugunstigt Foraar 

 og en kølig, regnfuld Sommer, som dem i 1869. Det 

 har uden Tvivl været en betydelig Procent af samthge 

 Larver, som har ligget over, saavel i 1869 som i de 

 følgende Aar. Saaledes siger Fritz: »da jeg forhørte 

 mig i denne Sommer hos Hr. Skovrider Rosen, om der 

 endnu, inden de iaar (1874) udvikleda Larver havde 

 forladt Træerne, fandtes Larver i Jorden i den Afdeling, 

 hvori jeg havde samlet ifjor, meddelte han mig, at 

 Jorden der var fuld af Larver, og sendte mig nogle 

 Exemplarer deraf«, og da Fritz i Efteraaret 1873 under- 



