n. SYSTEMATIKÜS RÉSZ. 



24 



I. ALCSALAD. 



SÜBFAIHLIA I. 



fli'trnii/axti'y thijnii H.-ScH. Panz. Fann. Germ. 135. 

 tab. 13; Nom. eiit. I. p. ití. (1835). 



Hetn-nfiaster ei-icae'RoYí. Vet.-Ak. Haiull. 1SÍ9. p. 245. 



Cijiiniü hciretirus H.-ScH. Wanz. Ins. IX. p. 203. 

 (1853). 



A>/».s ohsohius FiEB. Eiir. Hein. p. 170. 0. (1S61). 



Hosszudad, aHg cszrevelietőleg pelyliodző, világos- 

 sárgás, barnásán pontozott , alul feketével tarkázott, 

 meUén a csípők mellett fehéres foltokkal , az utómell 

 utószéle s a bűzmmgynek kifelé megnyúlt nyilasai szin- 

 tén fehéresek ; csápjai sötétbarnák , többnyh'e részben 

 sárgásak; pajzskáján fehéres hosszormó emelkedik; röp- 

 tyfíi tökéletesen kifejlűdvék, barna pontozás nélkül, egye- 

 nes külszéllel, barna vonalos erezettel és ugyan ily szúiü 

 corium-utószéUel; röphártyája a potroh végén szembetü- 

 ncíleg túl nyúlik, színtelen, csak közepe táján az erezet 

 közötti téresek barnásak. 



Ezen érdekes faj, melyet sokan a következővel tévesz- 

 tenek össze, s mely csak Franczia-, Svéd-, Orosz- és 

 Németországból és a Svájczbi'il volt ismeretes, hazánk- 

 ban is meglehetősen, noha gyéren vau elterjedve. Én 

 június elejétől szeptember közepéig gyűjtöttem a budai 

 hegyeken, a pesti Rákoson, továbbá Görgő és Komjáti 

 mellett Tornamegyében , valamint Wiskolcz mellett és 

 Orsovánál. 



A sequente corjíore jjallidiore, haud piloso, thorace 

 antrorsum fortius angustato, scutelloconvexiore,hemely- 

 tris haud fusco-punctatis, meml)rana abdomine semper 

 longiore bene distinctus. 



•5. N. PUNCTJPENNIS H.-SCH. 



Gblongus, bi'eviter pilosus, sordide tlavescenti-griseus, 

 fusco-punctatus, subtus nigro-variegatus, hmbo postico 

 metastetliii, maculis pectoris ad coxas orificiisquc extror- 

 sum am-iculato-promümlis, albidis; antennis nigro-fuscis 

 totis vei ad partém fusco-testaceis ; ruga longitudinah 

 scutelli albida; hemelytris completis, mediohaud amplia- 

 tis, parce fusco-conspersis, margine apicali fusco ; mem- 



brana abdominis apicem nunquam superante, decolore, 

 interstitüs venarum vittis interruptis fuscescentibus no- 

 tatis. rf. 9- Long. 4.^—6. Lat. ik—ií "%. 



Li/i/acii.'i tliijiiii Fall. Mon. cim. Suec. p. 63. 3. (1S07); 

 Zett. Faun. lapp. I. p. 409. 2. (1828); Fall. Hem. 

 Suec. Cim. p. 4*1. 3. (1829); Zett. Ins. lapp. I. p. 2(52. 



2. (1840). 



Hctrriiiiasti'r tlii/iiii Sciull. Beitr. zur Ent. I. p. 85. 3. 

 tab. 7. íig. 9. (1829). 



Hctcroí/aMer iiiinrtipcnnis H.-Sch. Wanz. Ins. IV. p. 

 75. fig. 403. (1839). 



Cijiinia I Artltvncix I tlii/iiii Flok Ehynch. Livi. I. p. 293. 



3. (1860). 



A7/.S7Í/.S jiiiiii-ti/iniiiix FiEB. Eur. Hem. p. 170. 8. (1861); 

 Stal. Ofv. Vet.-Ak. Förh. 1862. p. 213. 2. et 1872. 

 p. 43. 



.\'i/siiis jiiilirsiciis Sahlb. Not. Skpts pro Faun. ot Flór. 

 Fenn. Förh. IX. p. 170. (1868). 



Li/i/iicii.i jiiniriíjii iniis Thoms. Opusc. ent. II. p. 182.4. 

 (1870). 



Hosszudail, felülete rövid felálló szőrözettél, szeny- 

 nyes szürke, barmlsan pontozott, alul feketével tarkázva, 

 mellén a. csipők mellett fehéres foltokkal, az utómell utó- 

 széle s a büzmirigynek kifelé megnyúlt nyilasai szintén 

 fehéresek; ■csápjai vagy egészen feketésbarnák vagy rész- 

 ben sárgás-barnák; pajzskáján fehéres hosszormó emel- 

 kedik ; tökéletesen kifejlődött röptyiii barnán pontozottak, 

 a coriiim utószéle barna; színtelen röphártyája soha sem 

 nyúlik a potroh végén túl, az erezet közötti téreseket 

 barnás pettyek foglalják el. 



Tenyészési térköre a legkiterjedtebb, a mennyiben 

 nemcsak Európa legtöbb tartományában, hanem Szibé- 

 riában egészen Kamcsatkáig előfordul, sőt még az Éjszak- 

 Amerikához tartozó Sitka-szigeten is észleltetett. 



Hazánkban június elejétől szeptember végéig talál- 

 ható; juhusban párosodik; álczája szeptember első felé- 

 ben jelenik meg. Lellielyei : Budapest, Szeged, Nagyvá- 

 rad, Felgyógy (Alsó-Feliér vm.); Miskolcz ; Forró (Abauj 

 vm.), Komjáti és Derenk (Torna vm.). 



