n, SYSTEMATIKUS EÉSZ. 



74 



Vni. ALCSALAD. 



süBFAjirLiA vm. 



maculisque ad coxas dilute griseo-flavescentibus ; tliorace 

 posterius liemelytrisque remotc fusco-ininctatis, clavo 

 Keriebus tribus pímctorum, cluabus cxterioribus paralleliB, 

 iuBtructo, margine scutellari iiigro-limbato, corio poue 

 médium, prope angulum iiiternum maciila rliombea 

 nigra ; membraua albida, venis maculaque oblonga média 

 fnscosccntibus ; anteniiarum articulo secundo, tibüs nec 

 non articulo tarsorum basali sordidc flavo-testaceis, ba- 

 •sibus et apicibus exceptis ; femoribus anticis Bpiua uuica 

 distinctissima armatis, praotcrea obsoletissime subtuber- 

 culatis. d". ?. Loug. 5^-G. Lat. l|-2 "'/»• 



Variat antennarum artieulis primo apice, tertio medio 

 flavo-testaceis. 



Li/f/aeus quadratusFABR. Ent. syst. Suppl. p. 541. 110. 

 (1798); CoQUEB. lUustr. Lns. I. p. 37. tab. 9. fig. 12. 

 (1799); Fabe. Syst. Ehyng. p. 232. 141. (1803); Laté. 

 Hist. nat. Xn. p. 218. 21. (1804) ; Thoms. Opusc. ent. II. 

 p. 197.41. (1870). 



I'ackijinerus qtmdratiis Schill. Beitr. zur Ent. I. p. 

 GG. 4. tab. 5. fig. 6. (1829) ; Hahn Wanz. lus. I. p. 50. 

 fig. 31. (1831); H.-ScH., Panz. Faun. Germ. 118. tab. 9; 

 Nom. ent. I. p. 45. (1835) ; Fieb. iu Weitenw. Beitr. I. 

 p. 34G. 26. tab. 2. fig. 22. (1S3G); Ramb. Faun. And. II. 

 p. 149. 5. (1842); Boh. Vet.-Ak. Handl. 1849. p. 24G; 

 VoLL. Tijdsch. voor Ent. Ser. 2. V. p. 2S0. 13. tab. 11. 

 fig. 2. (1870). 



Ithíjparochromus quadratus Sahlb. Mon. Geoc. Fenn. 

 p. 55. 2. (1848); Stal Öfv. Vet.-AJi. Förb. 1862. p. 221.4. 



Beosus quadratus Fieb. Em'op. Horn. pag. 196. 2. 

 (1861). 



Cahjptonotus quadratus Dougl. ct Scott Ent. montlil. 

 Mag. IV. p. 241. 2*-. (1868). 



Hosszudad, fekete; torjának előszélén három kis 

 petty, valamint széles oldalszélei és utúfele, azonkívül 

 röptyűi és mellén az egyes szelvények igen keskeny szé- 

 lei s a csipők mellett levő foltok szürkés-sárgák; torjának 

 utóf'ele és roptyűi szétszórt barna pontozással; a pajzs- 

 szélén fekete szegélyű clavus hiíroni ponts(jrral, melyek 

 közöl a két külső sor egymással párhuzamos ; a corium 

 belső szögleténél egy düléuyded fekete folt foglal helyet ; 

 röphártyája fehéres, közepén egy hosszudad folt erezeté- 

 vel együtt feketés; második csápizüléke, lábszárai és 

 kocsáiuak tő-izüléke, töveik és csvicsaik kivételével, szeuy- 

 nyes-sárgák ; mellső czombjai egy nagy tövisen kivül 

 néhány enyészetes dudorcsával felszereltek. 



Néha csápjamak első izüléke csúcsán, harmadik izü- 

 léki' pedig közepén sárga. 



Tenyészési térkőre Fmlandtól déh-e Algu'ig, Andalúziá- 

 tól keletre a Volga mellett fekvő Sareptáig és Palesztináig 

 terjed, sőt még Madeira szigetén is előfordul. Hazánkban 

 egész éveu keresztül találliató ; egy izben még deczember 

 utolsó napján is gyűjtöttem. Budapest vidékén gyakori; 

 észleltetett azonkívül Pécs, Nagyvárad és Kassa mellett, 

 valamint a pahtyi fürdőnél Bácsmegyébeu. 



.5. P. PHOENICEÜS ROSSI. 



Olilongus, niger, thoracis parte posteriore, liemely- 

 tris, limbo postico angustissimo prostethü et mctastethii 

 macuüsque poctoris ad coxas gi-iseo-flavescentibus ; tlio- 

 race posterius liemelytrisque nigro-puiictatis, clavo serie- 

 bus tribus puuctorum, duabus exterioribus mecho distau- 

 tibus, instruoto, margine scutellari nigro-limbato, corio 

 intus poue médium macula rhombea nigra; membraua 

 nigro-fusca, obsoletissime albido-limbata; femoribus an- 

 ticis subtus spiiia distiucta armatis, praeterea obsoletis- 

 sime subtuberculatis. d" . í^ • Long. 7J— 8. Lat. 2^—21 '"/"i. 



Variat tliorace posterius hemelytrisque sordide ru- 

 biaceis. 



r'niii'.i- jdiiienirciix Rossi Mant. ins. p. 54. 508. (1792). 



rarlii/iiicrus jdiocnici'uf: H-ScH., Panz. Faun. Germ. 1 18. 

 tab. 15; Nom. ent. I. p. 44. (1835); Flór Rliynch. Livi. 

 I. p. 272. (18G0). 



lHnijitinichniiiiiis pliociiicí'iis Fieb. ElU'. Heiu. p. 195. 

 7. (1861). 



Hosszudad, fekete; torjának utófele, röptyűi és mel- 

 lén az elő- éa utómell igen keskeny utószéle s a csipők 

 mellett levő foltok sárgás-szürkék ; torjának utófele röp- 

 tyűivel együtt feketén pontozottak; a pajzs-szélén fekete 

 szegélyű clavus három pontsort visel, melyek közöl a két 

 külső sor közepe ti'ijáu egymástól eláll; a corium közepe 

 mög()tt lielső szögleténél egy dülényded fekete folttal vau 

 jelölve ; barnás-fekete röphártyája aUg észrevehető fehéres 

 szegélyzcttel ; mellső czombjai alól egy nagyobb tövissel 

 fegyverzéttek s azonkívül enyészetesen dudorkásak. 



Torj;lnak utófele néha röptyűivel együtt vörhenyes 

 színezetű. 



Európa mérsékelt és déli tájainak sajátja. A magyar 

 fauimterület dombos és hegyes vidékein április elejétől 

 szeptember végéig nem ritka. Lelhelyei : a budai Gellért- 

 hegy és Farkasvölgy, valamint Kis- Szent-Miklós (Pest 

 vm.); Balaton-Füred; Torna, Szádellő, Komjáti és Bor- 

 zova (Torna vm.); Mező-Záh (Torda vm.); a meliádiai 

 Herkuk'sfürdő mellett felmagasió Domoglet csúcsa és a 

 horvátországi .losefsthal. 



