n. SYSTEM.VTIKÜS RÉSZ. 



79 



^^^. alcsaLjVD. — sübfamilia vui. 



iiiiiult'iiütt csak egyenként: Ruila, Vilbliiy (Bariuiyn vui.), 

 Szeged, Hóilmező-Vásárliely, Nagyvárad, I'h'I (l'.ihar 

 vm.), Meliádia cs Orsova; Baziás cs Uhna (Temes vm.); 

 Horvátországban Josefstlial. Alczájával augusztus elején 

 találkoztam. 



:/. B. LUSCUS F.IBR. 



Valde (iblüugus, niger; autennaruni arlieulis seeundo 

 et tertio, apice excej)to, thoracis marginibus lateralibus 

 parteque fere tliniidia postiea, idmiuKjue niargine aiigu- 

 stissinio antico, sciitelli vittis duabus apiceque iiiio, henie- 

 lytris, limbo laterali prostetbii posterius, niargine angusto 

 postico prostetliii et metastetbii pedibusque gi'isco- 

 llavescentilms ; auuulo apicali lato l'euiorum posticorum, 

 basi apiceque tibiarum posticaruni, angulis posticis tlio- 

 racis, liueola aute médium maculaque angulata magna 

 poue meilium nec non margine apicaü corii nigi'is; 

 macula corii subapicali pone maculam nigram, annulo 

 basali articuü quarti autennarum maculisque pectoris ad 

 coxas flavo-albidis ; tborace posterius bcmelytrisque 

 nigro-punctatis ; membrana fusca, angulo basali externo 

 et apice albido-maculata, venis pallidis. cf- ?• Long. 

 Cf— 7. Lat. U— ^ ■"%. 



cT . Autennarum articulo primo articulisque tribus 

 basalibus rostri llavescentibus ; femoribus anterioribus 

 pone médium macula nigi'icante notatis. 



? . Basi apiceque imo articuli prinii antennarum, nec 

 non articulo secimdo rostri flavescentibus ; pedibus ante- 

 rioi'ibus posticis coucoloribus. 



Variat antenuarum, femorura membrauaeque colore 

 ingro magis exteuso. (.Syi/ícií'/'"'""""" Fieb. nec Am.) 



Lijiiaciis liisciix Fabr. Ent. syst. IV. p. 1 05. 1 03. ( 1 794) ; 

 Syst. Pibyng. p. 231. 133. (1803); Latr. Hist. nat. XU. 

 p. 217. 1(1. (1804); WoLFF Ic. cim. IV. p. 145. lig. 139. 

 (ISOi). 



/,i/</(/('í(.s- iiiKiilidtiis Panz. Faun. (ierni. 92. tab. 1 I. 

 Ptirlii/inrnin liisriin 8cHiLL. Beitr. /.nv Va\í. 1. p. ti7. li. 

 tab. (j. üg. 4. (1829); Hahn Wanz. ius. 1. p. 48. lig. 30. 

 (1831); BuRM. Handb. II. 1. p. 295. 6. (1835); H.-Sch. 

 Nemi. ent. 1. p. 45. (1835); Eamb. Faun. And. II. p. 150. 

 li. (1842). 



Ajilninits iDxrim Costa Cim. Neap. cent. I. p. 44. í. 

 (1838); Bi,ANcn. Hist. des Ins. III. p. 132. 3. (1840). 



Bi'dxiis ijiiailnitiis Am. et Sf.rv. Hist. des Hém. p. 254. 

 1. (1843). 



IschníHarsds .■iiihr(i;i(tiliiiiiuiii FiEü. Eur. Hem. p. 192.3. 

 (1861). 



Isc/iniitfirsii.'< liisntx FiKii. Imu-. Hem. p. 192. i. (18(;i). 



JUciicficn /».v(-».s- DouoL. et SfoTT Brit. Hem. I. p. ISO. I . 

 tab. 0. fig. 8. (18C,5). 



Igen liosszudad, fekete; csápjainak második és bar' 

 madik izüléke (csúcsukat kivéve), torjiiuak oldalszélei és 

 utóí'ele, tolibnyire egyszersmind igt'u keskeny előszélé, 

 pajzskájiíuak csúcsa es két ékidomu foltocskája, tovább;! 

 röptytíi és mellén az előmell oldalszélei hátrafelé s az 

 elő- és utómcU keskeny utószéle lábaival együtt szíirkés- 

 sárgák; hátsó czombjainak csúcsán egy széles gj'űrü, 

 hátsó lábszárainak töve és csúcsa, torjának utószögletei, 

 valamint a corium közepe előtt egy esik, közepe mögött 

 egy belső szögletét is érintő, szögletes nagy folt annak 

 utószélével egj'ütt feketék ; a corium nagy fekete foltja 

 mögött egy kis petty, a negyedik csápizülék tövén egy 

 gyűrű s a csipők mellett levő foltok mind fehéresek ; 

 torjának utófele röjityűivel együtt feketén i)ontozott; 

 barna röphártyája \alágósabb erezettel, külső alapszögle- 

 tén és csúcsán fcliér pettyekkel. 



A him csápjainak első, és szipcsőrének három tő- 

 izüléke sárga ; mellső és középső czombjai közepük mö- 

 gött egy feketés folttal jelölvék. — A nőstény első csáp- 

 izüléke tövén és csúcsán szij)csőrének egész második 

 izülékével együtt sárga ; mellső és középső czombjainak 

 színezete a hátsó czombokéhoz hasonló. 



A fekete szin néha csájjjaiu, czombjain és röphiírtyá- 

 ján még nagyobb mértékben van elterjedve, természetc- 

 sen a többi szül rovására. 



Angolországtól délre Algnig, Andalúziától keletre a 

 Kaukázusig van elterjedve, sőt még Madeu'áu és a kanári 

 szigeteken is előfordul ; földrészünk éjszakibb tájain 

 azonban hiányzik. — • Nálunk egész éven keresztül min- 

 denütt igen gyakori; párzási ideje június elejére esik, 

 álczái pedig két hónap múlva jelennek meg. Lehielyei : 

 Budapest és lüs-Szt-Miklós (Pest vm.),Miskolcz, Rozsnyó, 

 Komjáti (Torna vm.), Kassa, Szobráncz és Sztrajnyáu 

 (Ung vm.), Nagyvárad, Szentes, Hódmező- Vásárhely, 

 Algyő (Csougi'ád vm.), Szeged, Baziás és Grebonácz 

 (Temes vm.); Mehádia, Nagy-Csűr (Szebcuszék). 



