n. SYHTEMATIKUS RÉSZ. 



90 



Vm. ALCSALAD. 



Sl'BrAJIIMA vin. 



aiitico, maculis pectoris ad coxas, basi et apice femorum, 

 tiLiis tai'sisfiue rufo-íerrugiueis ; pedibits molliter piloais, 

 tihiis posticis muticis ; margiuibus lateralibiis tboracis 

 lui'dio iicc non corio basi flavo-albidis ; thorace 2>ostcTÍns 

 iiigro-quadiimaculato, heiuclytris jilus miuus nigro- vei 

 Insco-variegatis, membraua fusca, albido-veiaosa et albido- 

 bimaeuhita. d". ?• Long. 7— 7^. Lat. 2—21 '%■ 



Vaiiat femovibus omnibus vei saltem posteriorilius 

 feiTugineis. 



Ereiiiocurh iraimends Populus C!at. dos Hém. de 

 l'Yomie. p. 28. (1874). 



Fekete, fénytelen, szőrözött; torj;iuali keskeny clű- és 

 (ildalszélei s utófele, röptyűi, szipcsűre, mellén az elű- 

 mell elő- és utószele, az utómell utószéle s a csípők 

 mellett levő foltok, továbbá czombjainak töve és csúcsa 

 lábszárai- és kocsáival együtt sárgabarnásak ; láliait 

 hosszú szőrözet borítja, hátsó lábszárai nem tüskések; 

 torja oldalszéleinek közepe táján, valamint a corium 

 tövén sárgás-fehér; torjának utófelo négy fekete folttal, 

 röptyűi szintén többé-kevésbbé feketén vagy barni'in tar- 

 kázvák; sötétbarna röphártyája fehér erezettel s azon- 

 kívül két fehér petytyel van ellátva. 



Néha valamennyi vagy legalább hátsó czombjai 

 rozsdabarnák. 



E szép fajt Fraucziaország Yonne-megyéjéből leg- 

 újabban Dr. PopULUs íi-ta le. Meghatározása semmi két- 

 séget nem szenved, minthogy tisztelt barátom Dr. Puton 

 Agost, ki a leh-ó szerzőtől egy typíkus példány bktokába 

 jutott, és küiek egy magyarországi példányt elküldtem, 

 szíves volt azokat összehasouhtaui s azonosságukat meg- 

 állapítani. 



Hazilnkban e faj iTgylátszik az éjszaki és délnyugati 

 dombvidékeken tenyészik ; de eddig mindamellett igen 

 gyéren észleltetett. Az első példányt ISGü. áprihs l!)-éu 

 találtam a kassai vaspályaiadvar mellett vizenyős helyen 

 liuUott lomb alatt. A másodikat négy évvel később Geykk 

 ÜYULA gyűjtötte ugyancsak kora tavaszszal, április lU-én 

 Eozsnyón egy a Sajó mentében fekvő réten. Legutóbl.) 

 pedig 1873. május 20-án Pável János fogott egy hímet a 

 budai Zugligetben. — A magy. nemz. múzeum gyűjte- 

 ményében van még ezenkívül néhány magyarországi 

 példány a lelliely közelebbi megjelölése néllíül. 



3. E. rOD.UiUWUS FMIE. 



Niger, glaber, nilidulus ; thorace posterius, hemelytris, 

 rostro, lindjo postico prostethii et uietastethií, maculis 



pectoris ad coxas jiedibusque testaceis, hís haud moUiter 

 pilosís, tibiis posticis subspinulosis ; marginibus laterah- 

 bus thoraeis hemelytrísque anterius flavo-griseis, corio 

 macula parva subrotuiidata média nigra notato ; mem- 

 brana fusca, albído-bimaculata. rf. ?. Long. üj. Lat. 



Ú) 'Hl' 

 - /Hí . 



< 'iiiií'.r /KKlaijriiiis Fahr. Syst. Ent. p. 723. 1 '.>0. ( 1 77.jJ ; 

 Spec. ins. IL p. ;j(ií). is2. (1781); Maut. íns. U. p. 303. 

 238. (1787). 



í,i/ijariis crniticiis Fabr. Ent. syst. IV. p. 107. 109. 

 (1791.); Syst. Rliyng. p. 2.32. 130.(1803); Latr. Hist. 

 nat. XII. p. 21S. 20. (1804); Fali,. Mon. cím. Suec. 

 p. (i8. 12. (1807); Zett. Faun. lapp. I. p. 172. 9. (1828); 

 Fall. Hem. Suec. Cím. p. C.O. 19. (1829); Zett. Ins. 

 lapp. I. p. 264. 1. (1810); Thojis. Opusc. ent. II. p. 200. 

 51. (1870), 



Li/i/arii.i jiodíii/riiiis Fauh. Ent. syst. IV. p. Iü7. 111. 

 (1794); Syst. Rhyug. p. 232. 142. (1803); Latr. Hist. 

 nat. XII. p. 218. 22. (1804). 



raclii/iiienot í'ntttiriix Schill. Beitr. zur Ent. I. p. 74. 

 15. (1829); Germ. Faun. íns. Eur. 10. tab. 14; H.-Sch., 

 Panz. Faun. Germ. 121. tab. 3; Nom. ent. I. p. 44. 

 (1835). 



I'aclii/iiK'iiisfonestratK.iíí. -ticH. Wauz. Ins. IV. p. 95. 

 fig. 437. (1839). 



lihiljHirorJirdiiiiis crraticiiti Sahlb. Mon. Geoc. Feuu. 

 p. 02. 12. (1848). 



l'arliijiiicrus i l'achijiiicniíi ) cnaticii.'iFLOR líhyaieh. Livi. 

 I. p. 279. 27. (1860). 



Krciiitti-iirix ciTdticiis Fieb. Em'. Hem. p. 188. 1. (1801 ) ; 

 Stal Öfv. Vet.-Ak. Förh. 1802. p. 219. 1 ; Dougl. et Scott 

 Brit. Hem. I. p. 177. 1. tab. 6. fig. 7. (1805). 



Fekete, csupasz, fénylő ; torjának utófele, röptyűi, 

 szipcsőre, meUén az elő- és utómell utószéle s a csípők 

 mellett levő foltok, valamint lábai sárgák, ez uti')blűak 

 csak igen euyészetes rövid szőrözettél, hátsó lábszárai 

 tüskések; torja oldalszélein, röptyűi pedig előrészüköu 

 sárgás-szürkék, a corium közepén egy kis fekete folt, 

 barnás röphártyájáu két fehér petty foglahiak helyet. 



Tenyészési térköre Angol- és Franczíaországtól keletre 

 a Volgáig, Ijap[)oniiitól déke Algh-íg terjed. 



Feivaldszky Imre e fajról tévesen azt álhtja, miszerint 

 az Budapest vidékén kövek és uövényhulladék alatt nem 

 ritka. Én soha som találhattam, más gyűjtők sem igen 

 észleUiették még eddig .-i. főváros kíirűl. Pest mellől csak 

 egy liiiiiiM'ld.-'ujyt ismerek, melylyel Frivai.hszkv .Tános 



