52 



næsten udbredt over hele Landet; det er kun fra vore 

 sydligste Øer, vi mangle Efterretninger om den. Den 

 angriber de tyndere Grene; i Stammer har jeg aldrig 

 seet den. Den er en af de Arter, der er tidligst paa 

 Færde, og har her i Landet mindst 2 Generationer. 

 Efter Ratzeburg skal den have dræbt 2— 6-aarige Gran- 

 bestande, dog synes den i Udlandet ikke at være saa 

 særdeles paaagtet, hvilket den dog vist i ikke ringe 

 Grad fortjener at være. Den yngler almindeligst i Rød- 

 gran; her i Landet er den tillige truffet i Ædelgran, 

 Douglasgran og Fyr; i Tydskland i 6— 10-aarige Wey- 

 mouthsfyrre. Den gaar ogsaa ligesom Myelophilus pini- 

 perda i Granskud. 



2. Tiliæ. - Apate til. Panz. Fn. Germ. 1793, 8, 

 14; Fabr. Ent Syst Suppl. 157; Syst. El. II, 383; Bostr. 

 til. Gyll. III, 369; Gryph. til. Ratzeb. 199, tab. XIII, fig. 

 20; Schiø. Fort 101; Eichh. d. eur. Borkk. 181. 



Falster: Redsle Skov 6. 6. 1874, Lolland: Freilev 

 Skov 20. 6. 73; 6. 88 klækket af Risgjærdestof, Roden Skov 

 9. 7. 80; 29. 7. 88, Vanthore ved Nysted 18. G. 81. 



Denne Art optræder talrigt i det sydøstlige Lolland, 

 hvor den afbankes af Risgjærder; den er fremkommen i 

 store Mængder i Klækkehuse, der have havt det ovennævnte 

 Materiale inde. Den udvikler sig i de tynde Grene af 

 Tilia parvifolia, hvilket er sikkert, da disse for en Del 

 benyttes til Fletning af Gjerderne; om den ogsaa gaar 

 i Stammer er ikke undersøgt her i Landet. Ratzeburg 

 og Doebner angive rigtignok, at den skal være funden i 

 Stammer af Lind og Avnbøg, af hvilke den sidste Træ- 

 sort ogsaa voxer almindelig navnlig i det sydøstlige 

 Lolland. Den skal efter Eichhoff sikkert have 2 Gene- 

 rationer og især bebo det sydhgste og mellemste Europa. 



