ti 



overskjære Aarringene i skraa Retning, hvorved de faa 

 en mere stumpvinklet Retning fra Roret. Disse Larve- 

 gange, som Hunnen borer, ere overalt eens tykke og 

 mere eller mindre krumme Cylindergange. der alle lige 

 saa vel som Indgangsroret ligge i samme Plan. saaledes 

 at naar man med en Sav overskjærer Træet lige i et 

 Indgangsror og forer Saven vandret ind imod Stammens 

 Axe, faar man hele Billedet af Gangene overskaaret i 

 Midten. For Enden af disse Larvegange lægger Hunnen 

 sine Æg i Hobe paa 10 eller flere Stykker; de udkrobne 

 Larver leve da gruppevis af den i Gangene udvældende 

 Træsaft: efterhaanden som de voxe til. udfylde de hele 

 Gangen med deres Krop og ordne sig saa efterhaanden 

 rækkevis bag hinanden; men de gnave ikke i Gangenes 

 Vægge. Friske endnu af Moderbillen beboede Gange 

 ere fugtige saavelsom Omgivelserne, men senere faa de 

 den sorte Farve, der almindelig sees i Gangene hos 

 Trypodendron domesticum. Gamle, forlængst forladte 

 Gange fyldes efterhaanden med en skimmelagtig Masse. 

 Da det aldrig er iagttaget, at denne Art angriber yngre 

 kraftige, men kun ældre skadelidte Træer og ikke 

 angriber dem paa Steder, der foraarsage Doden. saa har 

 den ikke den Betydning for Skovene, som de egentlige 

 Bastborere; men at den kan odelægge ellers værdifuldt 

 Gavntræ, det folger af sig selv. 



En af de Grunde, hvorfor jeg udførligere har gjort 

 Uddrag af denne Arts Biologi, er at Ratzeburg og tillige 

 Eichhoff mene, at der bestaar en vis Forbindelse mellem 

 denne Barkbille og LvTuexylon navale: Eichhoff siger 

 saaledes, at det endnu er et aabent Sporgsmaal. i hvil- 

 ket Forhold de staa til hinanden, og at det er bekjendt. 

 at Lymexylon ofte benytter Barkbillens Gange til sin 

 Yngel. Ratzeburg yttrer. at den Formodning ligger 

 nær, at Platypus cylindrus og Xyleborus monographus 



