82 



Det er ikke lykkedes mig at se Udviklingen, hver- 

 ken af nogen Trypodendron eller Xyleboriisart; naar 

 jeg har aabnet Gange, saa har det altid været sorte, 

 forladte Gange. Da Arterne af begge Slægter leve i 

 det aldeles haarde Træ, vanskeliggjores Undersøgelsen 

 i høj Grad, man maa helst være forsynet med en skarp 

 Øxe for at kunne komme til at se noget. Det er der- 

 for ogsaa Dyr, som den kyndige Forstmand har bedre 

 Lejlighed til at kunne forfølge Udviklingen af. Jeg bli- 

 ver saaledes her nødt til at henvise til, hvad Andre 

 have skrevet. Denne Art trænger i Reglen ikke længere 

 end 4—5 Cm. ind i Træet. Eichhoff mener, at den 

 hvidlige Masse, der forefindes i Gangene, udelukkende 

 tjener til Næring for Larver og Biller. Taschenberg 

 har i sin »Praktische Insectenkunde« indgaaende Iagtta- 

 gelser om denne Art fra Overforster Beling i Seesen; 

 Dyret optraadte i meget stort Antal i Harzen i Aarene 

 fra 1868 — 70, saa han havde rig Leilighed til at iagttage 

 dets Udvikling. Hunnen borer et Indgangsrør ind imod 

 Træets Axe paa circ. 4 — 5 Cm., og fra dette udgaar i 

 Reglen et Par længere Arme, en til hver Side; de lobe 

 i Retning af Aarringene og ligge i samme Plan som 

 Indgangsroret. I disse Gange gnaver Hunnen paa begge 

 Sider til højre og venstre (paa staaende Træ) med 

 uregelmæssige Mellemrum, aflange smaa Rum, paa 2 til 

 4 Mm's Længde, i hvilke den lægger et Æg i hvert, og 

 tillukker saa Rummet med Spaaner. Hunnen aflægger 

 fra 20 — 50 Æg, og efter endt Æglægning opholder den 

 sig et eller andet Sted i Gangen, hvor man vil have 

 iagttaget den, indtil Larverne vare forpuppede. De af 

 Ægget udkomne Larver ligge en Tid af deres Liv ind- 

 kapslede paa samme Maade som Ægget, krummede, 

 saa Høved og Bagkrop berøre hinanden og med Hoved 

 og Bagkrop imod det fra Modergangen aflaasede Sted. 



