92 



har dog været Gjenstand for Overveielser navnlig i det 

 franske og belgiske entomologiske Selskab; dog hvad 

 der mest interesserede var Spørgsmaalet, om det var 

 en egen Flueart, som angreb Skrubtudsen, og om Skrub- 

 tudsens Saar eller Fluens Angreb var det Primære, 

 hvorhos naturligviis ogsaa det »vigtige« Spørgsmaal, om 

 hvorvidt Moniez' Art var ny eller ikke, spillede en be- 

 tydelig Rolle. 



I Bulletin de Société zoologique de France 1877 

 findes et Par smaa Opsatser*) angaaende denne Sag. I 

 den første af dem: »Note sur les Insectes Diptéres para- 

 sites des Batraciens« optræder V. Collin de Plancy 

 temmelig skarpt mod den Anskuelse, at det skulde være 

 en egen Art, som var bunden til Skrubtudsen, og kan 

 ikke ret forlige Luc. bufonivoras supponerede Leve- 

 maade med Tudsens. Han siger saaledes , 1. c. p. 5 : 

 »En France, au contraire [Modsætningen er til den 

 australiske Batrachomyia] , la Mouche pondrait sur le 

 nez du Crapaud, ä un endroit oi^i ses oeufs peuvent 

 facilement étre arrachés par les pattes du batrachien, 

 OU entrainés quand l'animal rampe dans l'herbe ou 

 s'enfonce dans le sol. Je sais bien que la Lucilia 

 hominivora depose ses oeufs dans les fosses nasales de 

 Thomme«. Han antager tildeels som Følge heraf, at 

 Tudsen har været saaret først, før Fluen aflagde sine 

 Æg; det hedder p. 7: »En resumé, je crois que tous 

 les Crapauds qui ont été trouvés atteints de plaies 



1870. p. 37, hvorefter den ahnindelige Tudse der i Landet 

 decimeres af en Slags Kræft, der begynder ved Næse- 

 borerne; jfr. det Følgende. 

 ') Leiligheden til at gjøre mig bekjendt med disse Opsatser 

 skylder jeg Prof. Lutkens Forekommenhed; han havde 

 modtaget dem fra den ene af de nævnte Forfattere. 



