105 



her som ufuldstændige, lovrigt drager han en Parallel 

 mellem den stærkt udviklede Kirtel og Biens stærke 

 Stik, hvoraf fremgaar. i Forbindelse med at han ikke 

 har fundet nogen anden Kirtel, at denne halvt om halvt 

 opfattes som Giftkirtel, hvilket den ikke er. Det er en 

 Kalkkirtel svarende til gi. sérifique. 



De forste Bier. jeg havde til Anatomi, vare Spiri- 

 tusexemplarer, og hos dem laa lurtien som en Hinde 

 udenom to store, hvide Kugler, som hver vare hdt 

 mindre end en Ært. Kom man Eddikesyre til dem. 

 bruste de: det var Kalk. Spiritussen havde udskilt 

 Kalken af Kirtlen. Har man Præparater af Kirtlen lig- 

 gende i Spiritus og tillukkede med Asphalt, vil man efter 

 kort Tids Forlob se Vævene destrueres. Trachéerne for- 

 svinde, og Krystaller begynde at danne sig. Det er Kalken. 



Var denne Kirtel imidlertid ikke Giftkirtlen, maatte 

 en 5a.adan findes, og ved at undersoge den Hulhed, der 

 dannes af Braadpartiets to parrede Sideplader ^omdan- 

 nede Segmentdele), fandt jeg en Kirtel, jfr. Tab. II. Fig. 

 8. der mundede ud i selve Braadhovedet. Den bestod 

 af to smaa. nærmest pæredannede Secretionsorganer, 

 der stodte op til hinanden og havde en fælles, lang Ud- 

 forselsgang. der omtrent paa Midten var kugleformigt 

 udvidet. Hele Organet var yderst svagt og bojet sammen 

 i en Cirkel og meget nemt at overse, da det med ingen 

 af sine Dele kommer udenfor Sidepladerne. — Hvad 

 endelig selve Braadden angaar, er saavel Benden som 

 selve Xaalene af den aim. tilspidsede Form, hverken 

 lancetdannede eller forsynede med Modhager. Hele 

 Braadapparatet er svagt, og Chitiniseringen ikke nær 

 saa stærkt, som man træffer den hos Bombus-Hunner, 

 der ere paa Storrelse med A parietina. men Vægge- 

 Bien er ogsaa et uskadehgt Dyr. Jeg har daglig i en 

 Maaned færdes mellem dem. og er aldrig bleven stukket. 



