108 



aabenbart lige begyndt, men da jeg kom igjen d. 25. 

 Juli, var der ikke en Bi at opdrive. Heraf kan man 

 se, hvad Forskellen paa Somrenes Varme kan gjore. 



Staar man en tidlig, klar Sommermorgen nede ved 

 Muren, vil man se Anthophorerne dels ivrig i Færd 

 med at bygge paa de halvt gravede Reder dels bærende 

 Honning og Blomsterstøv hjem i de færdiggravede, men 

 foruden disse en hel Del, der flyve langs Muren, stik- 

 kende Hovedet ind i alle de mange Reder; nu og da 

 standse de, sættende sig fast paa Muren, idet de ivrig 

 undersøge den med Forben og Følehorn. Det er Bier, 

 der udsøge sig en Plads til Rede; hvis de kunne 

 komme afsted med at stjæle en halvfærdig Rede eller 

 udrense en gammel, gøre de det helst. Har en Bi fundet 

 en Plads, som den synes om, ser man den kort efter flyve 

 bort fraMuren op over Husets Tag. En 4—5 Min. efter ven- 

 der den tilbage, klamrer sig med Bag- og Mellemben fast 

 til Væggen, lægger Hovedet tilbage, og idet den strækker 

 Tungen ud i dens fulde Længde, paa samme Tid som 

 den med Forbenene stryger ned langs dennes Rande, 

 udsender den en hlle sølvklar Straale, der løber ned 

 ad Væggen og udbreder sig over et Stykke af Muren 

 en Tomme i Diameter. Stedet, hvor den sidder, bliver 

 af en mørkere Farve end den øvrige Mur, o: det er 

 vaadt. Derpaa tager Bien fat med Kindbakkerne og 

 graver med stor Iver og Kraft løs paa den vaade Mur, 

 og de blødgjorte Gruskugler trille i et Væk løs under 

 dens Fødder. Atter udsender den en Straale, og atter 

 graver den videre. Dette kan gentage sig tre Gange; 

 saa flyver den bort igen. Lad os se, hvor Bien flyver 

 hen. Ved at undersøge den nærmeste Omegn vil man 

 tæt ved lagttagelsesstedet, kun et Par Minutter derfra, 

 finde en lille, svagt vandførende Kilde. Der vil man 

 finde et halvthundrede Anthophorer siddende med Tungen 



