Ill 



til Rørets senere Brede. Ofte bruges imidlertid den ene 

 af Grubens Sideflader i Stedet for denne sidste Vold. 

 Denne Vold faar ogsaa sin Tap, og de to Tappe for- 

 bindes snart udenfor Muren til en fælles Tap eller Tud. 

 De to Volde højnes nu opad, alt eftersom Tappene uden- 

 for ogsaa højnes paa Siderne; tilsidst støde de to Sider 

 sammen for oven, og et Rør svarende i Brede til Biens 

 Legeme er dannet. Paa dette Tidspunkt ses altsaa 

 Reden at bestaa af Gruben med Roret, men dette, der 

 ligger midt i eller paa Siden af Gruben, er endnu ikke 

 forbundet med Gangen fra Baggrunden af Gruben. 

 Senere hen forbindes Gang og Rør. og hele Gruben 

 uden omkring Røret mures nu til, saa at Røret kommer 

 til at hænge ud fra den- lodrette Mur, førende umiddel- 

 bart ind i Gangen, jfr. Tab. II. Fig 1. 



Man ser heraf^ at Gruben er et, og Røret et andet. 

 Begge ere midlertidige Dannelser, men Gruben forsvin- 

 der først. Ved den skaffer Bien sig en vandret Vægge- 

 flade ind i den lodrette Mur. Paa denne Flade anlægges 

 saa de to Volde, hvorved opnaas, at Roret sænkes ind 

 i Muren i St-edet for simpelthen at klistres rundt om 

 Indgangen, hvad man hidtil har antaget. Sammenligner 

 man Røret med en Altan, er de to Volde ind i Muren 

 de to Hovedbjælker, der bærer Altanen. Ligesaa hdt 

 som vi kan klistre en Altan op paa vore Huse, kan 

 Bien gøre det. Fastheden mellem Røret og Muren vilde 

 kun blive ringe, og det vilde næppe være i Stand til at 

 bære dels sin egen Vægt, dels Biens, naar den krøb ud 

 og ind, samt tillige udholde Solens tørrende Indflydelse. 

 Men Gruben tjener tillige til en anden Ting. Ved den 

 skaffer Bien sig Underretning om, hvorvidt den Plads, 

 den vil anlægge sin Rede paa, muligvis er optagen af 

 en Anden. Thi Bien kan nok udvendig paa Muren se, 

 om der netop der, hvor den graver, er en lukket Rede. 



