114 



dette er for Honningens Skyld, da dennes Overflade ellers 

 vilde ligge i Cellens Længdeplan og ikke i Tværplanet, 

 hvilket den gør i alle Celler. 



Naar Bien har faat Gangen færdig, ser man den be- 

 gynde at hente Blomsterstov hjem. Her var det navnlig 

 Timian, som den samlede paa. Samtidigt med Blomster- 

 støvets Lidbæring i Reden, ser man tillige Rørets Længde 

 stadig aftage, indtil det tilsidst som en Hlle Tud bliver 

 siddende udenfor Hullet, og endog faar Lov til at blive 

 siddende, efterat Reden er lukket, forudsat at Røret 

 er længere end nødvendigt. Slige Tude, ofte temmehg 

 lange, saas mange Steder i Muren og angav lukkede 

 Reder. Bien gjør altsaa intet for at skjule Reden, hvil- 

 ket viser, at den ikke behøver at frygte Parasiter, der 

 kunne være i Stand til at bryde ind igjennem Laagene. 



For at se, hvad Bien har foretaget sig inde i Muren, 

 fra den begyndte at bære Blomsterstøv, ind til den luk- 

 kede Reden, maa man tage en færdig Rede for sig og 

 undersøge Arbejdet. Man ser da Gangen, i hvilke 3—4, 

 3/4 Tomme lange Celler eller Krukker hgge ovenpaa 

 hinanden, dog saaledes at de ere uafhængige indbyrdes, 

 o: den enes Laag er ikke tillige den andens Bund. Des- 

 uden kan Cellerne pilles ud af Redegangen, hvilket viser, 

 at dennes Sider ikke ere lig med Cellens, eller med an- 

 dre Ord, at denne ikke simpelthen er dannet ved at 

 mure en Tværgang over Gangen. Tages Laaget af Cel- 

 len, ser man ned i en Krukke, af hvilken omtrent 2/3 er 

 fyldt med Honning, ovenpaa hvilket et 2 — 3 '^•™- langt, 

 krumt, hvidt Æg flyder. Siderne ere beklædte med Kalk 

 ligesom Laagets indre Side. Dettes Bygning skal jeg 

 senere komme til. Tages et Længdesnit gjennem Kruk- 

 ken, vil man se, at den nederste Trediedel har været 

 fyldt med sammenpresset Blomsterstøv ; ovenpaa dette 

 er Honningen gydt. Tømmes Krukken, viser den sig 



