115 



helt beklædt med Kalk. Tværs over Krukkens Sider 

 strækker sig en Kalkring, som nøjagtigt følger langs 

 Honningens Overflade og altsaa angiver dennes Højde i 

 Krukken. Denne King ligger snart som en Cirkel kon- 

 centrisk med Laaget, snart danner den en Elipse, naar 

 Krukken har ligget skraat, og mest skraat der, hvor Længde- 

 forskellen mellem Klipsens Diametere har været størst. 

 Rlan har altsaa i denne Kalkring ligefremt et Middel til 

 at maale den Heldning, Krukken har dannet med det vand- 

 rette Plan, medens den laa i Muren, og dermed tillige 

 Rorets Bøjning. Det indvendige Cellerum er omtrent 

 hge vidt baade foroven og forneden, maaske dog lidt 

 smallere foroven; Cellens Vægge ere derimod i Bunden 

 og i den nederste Del langt tykkere end op imod Laaget. 

 Deraf følger, at Cellen, set udenfra, er af Klokkeform 

 med mer eller mindre tydelig Hals (Jo krummere Gan- 

 gen er, des stærkere udpræget Hals har Krukken.) 



Hvorledes har nu Bien dannet denne Krukke? Den 

 er, naar Gangen havde den fornødne Længde, begyndt 

 med at beklæde dennes Sider med Grus, som den tog 

 fra det udenfor hængende Rør. Derved formindskes 

 altsaa Gangens Diameter Da nu imidlertid Krukken er 

 indsnorret foroven, men Gangen er cylindrisk, maa denne 

 Beklædning, der danner Krukkens egentlige Væg, paa 

 det Sted, hvor denne bliver smallere, fjerne sig fra Gan- 

 gens Sider, hvorved et tomt Rum opstaar mellem Kruk- 

 kens Væg og Gangens Sider. Indsnævringen kan ikke 

 være dannet ved simpelthen at lægge mere Grus paa 

 Gangens Sider; thi da maatte den udpillede Celle have 

 Form af en Cylinder ikke af en Krukke. Desuden lig- 

 ger der mellem Cellens, o: Krukkens, og Gangens Vægge 

 lost, fint Grus, der ikke er sammenæltet til en kompakt 

 Masse som Cellevæggens. Denne Opbygning af Krukken 

 har jeg ikke før set omtalt og den forklarer endnu mere 



