134 



de unge Kulturer, og her er det, at den forst ret viser 

 sin Skadelighed.« Hertil føjer saa Anmelderen følgende 

 Bemærkning: »Man har hidtil ment, at de to nævnte 

 Insekter som fuldvoksne [Anm. mener udviklede] fore- 

 toge disse Vandringer, ikke undtagelsesvis men 

 altid, og udelukkende for deres egen Ernærings 

 Skyld, hvorfor de gnave Barken af Rødderne paa 

 de unge Planter; ligesom man har ment, at det var 

 kun herved, de to Arter gøre Skade.« 



Jeg kommer nu til at gjøre den ærede Anmelder 

 opmærksom paa, at for det udviklede Insekt spiller 

 Ernæringen ikke første Rolle; det gjør derimod For- 

 plantningen eller Omsorgen for Artens Bestaaen. Er- 

 næringen bliver det secundære, men under en længere 

 Levetid selvfølgeligt ogsaa nødvendig. I mit Arbejde 

 har jeg vist, at begge Arter kunne opnaa mindst 2 

 Generationer ogsaa her i Landet. 



Den om Foraaret fremkomne Sværm vil paa Hugge- 

 pladserne forefinde tjenlige Stubbe til at anbringe Yngelen 

 i; men naar de fra Foraaret staaende Stubbe i Sommerens 

 Løb ere blevne for tørre, maa man sørge for ogsaa at 

 give de senere Generationer Materiale til at yngle i. 

 Derved formindsker man Udvandringen til Steder, 

 hvor de kunne gjøre Skade. (Man bruger jo ogsaa 

 andre Midler for at hæmme Udvandringen til Kul- 

 turerne). 



Urigtigheden af Anmelderens Paastand om, at de 

 ovennævnte Arter kun vandre til Kulturerne for Er- 

 næringens Skyld, vil fremgaa af følgende Henvisninger 

 til den tidligere Literatur. 



Eich hoff siger i sit ovennævnte Værk Side 78 om 

 H. ater: »An jüngeren Pflanzen mit zarter Rinde, die 

 er ebenfalls zur Brut angreift, sind die Muttergänge 

 6 — 8 Cm. lang. Mutter- und Larvegänge verlaufen 



