Om Hvepselarver som Ektoparasiter paa frit 

 omstrejfende Edderkopper. 



Af 



Herrn. Borries. 



1. Pompilus. 

 Efter at Lepeletier de St. Fargeau's Theori 

 fra 1825 om de »parasitisk levende« Gravehvepse — til 

 hvilke han henregnede alle de Gravehvepse, der mangle 

 Børster paa Forfødderne og Torne paa Bagskinne- 

 benene, fordi de efter hans Anskuelse paa Grund af 

 denne Mangel vare ude af Stand til at bygge Rede og 

 fange Bytte og altsaa maatte leve (som »Snyltegjæster«) 

 af det, af andre Gravehvepse indsamlede Forraad — 

 efterhaanden har opløst sig som en Følge af, at den 

 har været i Strid med alle senere Iagttagelser, og nu 

 kan betragtes som savnende ethvert Grundlag, har 

 Ferd. Karsch^) i 1872 troet at finde et Exempel paa 

 ægte parasitisk Levemaade blandt de egentlige Grave- 

 hvepse i en Pompilus-Art. Karsch fandt den 2. Juli 

 1871 i Nærheden af Münster en udvoxen Hun af Taran- 

 tula inquilina Clerck, som løb om mellem Lyngen og 



^) Beitrag zur Naturgeschichte der Mordwespengatlung Pompilus 

 Schiødte, i Zeitschr. f. die gesammte Naturw. Neue Folge. 

 Bd. V. Berlin 1872, p. 441-452, tab. HL 



