159 



og beskriver under Navnet Polysphincta dictynæ 

 n. sp. 



Ogsaa her i Landet er der gjort Iagttagelser, som 

 stemme overens med de ovenfor omtalte, og som kunne 

 bidrage til at bekræfte og nærmere oplyse disse.'^ I det 

 zoologiske Musæums Spritsamling findes en lille Edder- 

 kop, Linyphia pygmææ aff., der er 

 banket ned af Gran i Frederiks- 

 dal Skov i Maj 1884 af Dr. phil. 

 C. Jørgensen, og som langs Bag- 

 kroppens Rygside havde en lille 

 Snyltehvepselarve. Den laa skraat henover Ryggen 

 saaledes, at den ene Ende hvilede paa den forreste Del 

 af Ryggen lidt tilhojre, den anden Ende vendte over 

 imod Bagkropspidsens venstre Side- Paa det hosstaaende 

 Omrids af Edderkoppen er Larven drejet noget for Af- 

 bildingens Skyld. Den Stilling, Larven indtager paa- 

 tværs eller paalangs af Edderkoppen, synes at være 

 meget forskjellig og uvæsentlig, men om ét Punkt ere 

 alle Iagttagere enige, nemlig at det er med den mod 

 Bagkroppens Grund vendende Ende at Larven holder sig 

 fast. De fleste formene endvidere, at det er alene med 

 Munddelene dette sker; kun Walckenaer og Blackwall 

 antyde ved deres ovenfor citerede Udtalelser, at de have 

 set noget mere. Larven vender imidlertid den modsatte 

 Vej af Edderkoppen, og det bliver saaledes med Bag- 

 enden, at den er hæftet til sin Vært. Ved en Under- 

 søgelse af vort Exemplar med Loupen 

 saaes en lille brun Plade paa Under- 

 siden af Larven ikke langt fra selve 

 Bagkropsenden, og ved Hjælp af denne 

 var den fæstet til Værtdyrets Hud. Vi 

 have altsaa her et Tilhæftningsapparat, som minder om 

 Tiphia-Larvens, og under Mikroskopet viste den sig 



