174 



jeg ikke nægte Muligheden af, at en lille Maddike kan 

 være overseet, uagtet jeg har ledet ivrigt. 



De sædvanlige Forhold hos de undersøgte Pupper 

 var, at der om et eller andet af Spiraklerne (som oftest 

 et af de forreste Par Bagkrops-Spirakler, sjeldnest 

 Prothorax' Spiraklerne) fandtes paa Hudskelettet en 

 større eller mindre sort Plet, og bag samme Plet en 

 sort Klump, presset op imod Hudskelettets indre Side. 



1 saadanne Pupper fandtes da næsten altid en enkelt, 

 større eller mindre Maddike, liggende som oftest midt 

 i Bagkroppen i et Leie af en hvid, fast Masse, som heelt 

 sluttede og ligesom var støbt om Maddiken. Kun sjeldent 

 (hos en 8 % omtrent) fandtes der flere Spirakler med 

 sorte Pletter; i saa Tilfælde indeholdt Puppen gjerne 



2 Maddiker, en større og en mindre; et Par Gange har 

 jeg fundet Pupper med 3 indesluttede Maddiker, nemlig 

 en større og to mindre. 



Hvad nu Maddikernes Leie nærmere angaaer, saa 

 har dette i næsten alle Pupper været uden nogen For- 

 bindelse med det sortfarvede Spirakel eller med den 

 bagved liggende Klump. Som oftest laa Maddiken, 

 især naar den var noget stor, lige udstrakt paalangs i 

 Midten af Puppens Bagkrop, snart vendende forud, snart 

 bagud med sine Spirakelplader; langt sjeldnere laa den 

 paaskraa eller paatvers, heelt oppe i Hovedet eller i 

 Spidsen af Bagkroppen. Var der 2 eller 3 Maddiker i 

 samme Puppe, var det sædvanligt den store, som havde 

 det centrale Leie, medens den lille eller de smaa vare 

 trængte bort til en Side. 



Først efterat have undersøgt en Halvhundrede 

 Pupper, fandt jeg et Stykke, hvor Maddiken laa henimod 

 det sortfarvede Spirakel, idel den laa i en lang, fortil 

 aaben Sæk, hvis bageste mørktfarvede Bund stødte op 

 til Puppens Spirakel. To Gange senere fandt jeg 



