188 



tiones: Bidrag til Insekternes Udviklingshistorie«. Tallet 

 af de særdeles omhyggeligt udforte Tavler beløb sig 

 ogsaa til 86, med hvilket Nummer hans ellevte Bidrag i 

 trettende Bind slutter. 



Ligesom Zoologien overhovedet i alle dens for- 

 skj eilige Forgreninger og Sider er baseret paa eller 

 forudsætter et System af sikkre og paalidelige Arter, 

 saaledes gjælder dette ikke mindst for Udvikhngshisto- 

 rien: uden at man veed, hvilket Dyr Talen er om, og 

 uden en paalidelig Anbringen i Systemet, hvad enten 

 der fordres Henførelse til Art eller til Slægt eller, om 

 muligt, kun til Familie, er al vor Tale overflødig. Men 

 ved Udviklingsformerne er der dertil den Vanskelighed, 

 at der i de zoologiske Systemer, ialtfald hidtil, er taget 

 saa lidet Hensyn til dem, at kun de færreste Larver 

 kunne bestemmes som saadanne, og at det indtil videre 

 er den sikkreste om ikke eneste Udvei, forst at udfinde 

 Imago, for derigjennem at bestemme Larvens systematiske 

 Plads. Som Følge heraf er Henføren af Larven til dens 

 Imago det, som først skal gjøres , og indtilvidere af- 

 hænger i de fleste Tilfælde Arbeidet med Larverne og 

 dettes Betydning af den sikkre Constatering af dette 

 Udviklingsforhold. Enhver Omstændighed, som kan 

 sikkre denne Constatering, er derfor af største Vigtig- 

 hed, og en feilagtig Henføren giver jo en dobbelt Feil. 



Jeg skal ikke her dvæle ved saadanne Feil, som 

 den at Leonhard Frisch henfører en Træbukkelarve til 

 en Skarnbasse og omvendt, men kun nævne et Par be- 

 kjendte Feiltagelser, nemlig Henføren af en stor Smelder- 

 larve (Agrypnus fuscipes?) fra Ostindien til en Lobebille 

 (Anthia) eller en Vandkalvelarve (Hyphydrus ovatus) til 

 en heel anden Slægt (Noterus crassicornis). Den sidste 

 Feiltagelse, som findes hos Westwood i hans meget for- 

 tjenstfulde »An Introduction to the Modern Classification 



