202 



ogsaa har fundet den ynglende i Grene, der utvivlsomt 

 just vare dræbte ved Dyrets Angreb. Som ovenfor be- 

 mærket fandt jeg Arten ynglende i en i Rudehegn om- 

 blæst Gran i nogle tykkere Grene ovenover det nederste 

 udgaaede Parti af Kronen, altsaa i Grene beliggende i 

 den friske Del af denne; vel vare de angrebne Grene 

 tørre i det meste af deres udstrækning, men man maa 

 erindre, at det var i Foraaret, jeg fandt dem, og at An- 

 grebet var paabegyndt det foregaaende Foraar. Grenene 

 vare i den største Udstrækning tæt besatte med Yngel, 

 og da denne Art anlægger sine forholdsvis lange og 

 meget dybe Modergange paa tvers af Grenene, kan det 

 ikke være andet, end at disse hurtigt maa blive tørre, 

 da al Safttilførsel absolut maa standse, fordi Forbindelsen 

 med Stammen overskjæres; derimod vare i den Del af 

 Grenen, der grændsede op imod Stammen, Kolonierne 

 færre i Antal, Saftforbindelsen med Stammen ikke helt 

 afskaaren, og i Gangene fandtes kun Larver, ingen ud- 

 viklede Insekter; i denne Del af Grenen var Barken seig, 

 kunde kun vanskeligt trækkes, ikke sprænges af, og den 

 var ganske klæbrig af Harpix, og da der ikke fandtes 

 andre Arter afBostricher ynglende i dem, er det aldeles 

 utvivlsomt, at disse Grene vare dræbte ved denne Arts 

 Angreb. Saaledes har jeg ogsaa under Bark udtaget 

 ikke saa ganske faa gamle Moderdyr, der vare temmelig 

 stærkt indhyllede i Harpix, hvilket tilfulde viser, at disse 

 maa have begyndt deres Angreb paa Grenene, forinden 

 de vare udgaaede og torre. Ligesaa utænkeligt er det, 

 at en Barkbille skulde falde paa at angribe aldeles 

 tørre Kviste paa en Linies Tykkelse, det kunde kun 

 Anobier tænkes at gjøre. 



Et aldeles lignende Angreb midt i den 10—11 Alen 

 høje Krone fandt jeg i Geel Skov paa en omblæst Gran. 



Jaroschka anfører som paafaldende, at det ikke er 

 lykkedes ham at klække et større Antal Individer, selv 



