258 



quam pronoto breviore, ruguloso-pimctata, post mani- 

 festo læviora. 



Mas. Scutum ventrale quintum in margine medio 

 nodo minimo armatum; scutum sextum longitudinaliter 

 impressum, in margine medio nodis duobus minimis 

 armatum ; scutum septimum profunde bisinuatum. 



Long. 4 m. m. 



Tvivlsomme og meer end tvivlsomme Synonymer: 

 Oxytelus Eppelsheimii Bethe, Stett. Entom. Zeit. 28. 

 Jahrg. (1867) p. 308; Keller, Berl. Entom. Zeitschr. 12 

 Jahrg. (1868) p. 358; Fauvel, Faun. Gall. Rhén. II. (1869?) 

 p. 165 t. II. f. 10. Oxytelus rugifrons Hochhut, Bull. 

 See. Imp. Natur. Moscou XXII. (1849) p. 180. 



Sammenligner man de tre førstnævnte Forfatteres 

 Fremstilling af deres Oxytelus Eppelsheimii, vil man 

 med Undtagelse af Hannens Kjønsmærker finde saa stor 

 Uoverensstemmelse, at man neppe vilde tvivle om Arts- 

 forskj ellen. Men paa den anden Side synes Hannen saa 

 charakteristisk og Fremstillingen af Kjønsmærkerne hos 

 alle tre Forfattere saa samstemmende, at man vel kunde 

 formode en Artsidentitet. Ogsaa for min Art stemme 

 Kjønsmærkerne med de tre nævnte Forfatteres Frem- 

 stilling; men bortseet herfra, finder jeg saa stor Forskjel 

 paa de øvrige Characterer (navnlig afviger Pronotums 

 Form aldeles fra den, som Fauvel giver i Ord og Teg- 

 ning), at jeg maa ansee min Art for forskjellig først og 

 fremmest fra Fauvels Ox. Eppelsheimi, men ogsaa til- 

 strækkelig fra Bethes og Kellners, idet den dog synes at 

 staae Kellners nærmest. Med Hensyn til Kjønsmærkerne 

 kan jeg dernæst fremhæve, at disse vel ere meget svære, 

 men dog ligesom afdæmpede overfor samme hos Ox. 

 rugosus, og at der muligt her, som saa ofte, kan findes 

 stor Kiønsforskjel , uden at samme Forskjel varierer 

 synderligt indenfor nærstaaende Arter. Hvad endeligt 

 den sidste af de opførte Synonymer, nemlig Ox. rugi- 

 frons, angaaer, saa finder jeg, at Arten er saa løst be- 



