294 
foreligget i rigeligt Antal, allerede véd bestemt, hvilken 
Larve man har givet til Klækning. 
Naar jeg er kommen hjem fra en Excursion, har 
jeg altid omhyggeligt sorteret mine Larver, hver Art i 
sit Glas; jeg har noie studeret dem, saa at jeg paa 
næste Tour straks kunde kjende dem igjen, hvis jeg 
atter fandt dem, og jeg er kommen til det Resultat, at 
det kun daarligt betaler sig at slaa Alt sammen i een 
Bøtte, hvad man ikke straks kan bestemme, blot for at 
spare paa Glas. 
Til Klækning har jeg anvendt smaa Reagensglas, 
fyldte med fin Jord, fri for Sten og lukkede foroven 
med Bomuld, naar Talen var om en enkelt større Larve 
eller flere smaa; har jeg derimod havt flere Larver, har 
jeg brugt Sylteglas eller Blikdaaser, ligeledes fyldte 
med Jord. 
Man kunde maaske indvende, at man ved af et 
større Parti Larver, som man antager for at være 
samme Årt, at udtage nogle til Klækning, kunde have 
blandet flere Arter sammen; ganske vist, det kan man 
komme til at gjøre, men derfor holder jeg ogsaa altid 
de enkelte klækkede Dyr med deres tilsvarende Hude 
hver for sig, uden senere at forene dem med Hoved- 
massen; man er da altid Herre over at kunne berigtige 
opstaaede Feil, og desuden er man mindre udsat for at 
begaa disse ved at bruge en paa ovennævnte Maade er- 
hvervet god Larvehud, end naar man skal anvende de 
indtørrede, mangen Gang i Stumper og Stykker, bag ved 
de nysudkomne Dyr liggende Hude; thi kun, naar disse 
ere særlig distinkte, kunne de bruges; ved nærstaaende 
Arter ville de vist i Reglen vise sig uanvendelige. 
Det er ikke noget stort Terrain, hvorover mine 
Excursioner have strakt sig; det er hovedsagelig Kjøben- 
havns nærmeste Omegn og den tilstødende Del af det 
nordostlige Sjælland, der iaar er bleven afsøgt, men til 
