2 
Hører til vore alleralmindeligste Insekter, især se- 
nere hen paa Efteraaret; den findes udbredt overalt, 
navnlig i Haver, hvorfra den trænger ind i Husene, men 
den lever ogsaa i store Skarer paa Marker og paa 
Strandbredder; den kan om Efteraaret ofte nedbankes i 
tusindvis af Buske med sammenkrøllede af Insektlarver 
angrebne Blade og af kurveblomstrede Planter, især 
Georginer; i Skove synes den at være mindst hyppig; 
den træffes kun meget sjeldent flyvende. Varieteten 
med stærkt forlænget Tang er mindre hyppig end den 
genuine Form med kort, stærkt krummet Tang, men 
forekommer sammen med den. Angaaende Ørentvistenes 
Levemaade kan jeg iøvrigt henvise til min ovenfor cite- 
rede Doctordisputats. 
3. Forf. albipennis — Forficula albipennis Hagenbach, Symb. 
Faun. Ins. Helvet. p. 16. f. 7 (Hannen), 8 (Hunnen); Megerle 
v. Muehlfeld, Charpentier Hor. entom. p. 68; Fischer, Or- 
thopt. Eur. p. 77, t. VI. f. 14. 14 a—b; Dohrn, Stett. entom: 
Zeit. 1865 p. 99; Meinert, Nat. Tidsskr. 3. R. 5. B. p. 276. 
Arten er rimeligvis tildels overseet formedelst 
dens Liighed med den foregaaende Art; i Eftersommeren 
1867 bankedes den i stor Mængde ned af Buske og 
hoiere Planter, særlig Tidsler, af Cons. E. Benzon og 
Forf., nær Nykjøbing paa Falster; paa den modsatte 
Side af Guldborgsund, ovre paa Lollands Siden, var den 
dog ikke til at opdage; samme Efteraar fandt Cand. 
Schlick et Par Stykker ved Frederiksdal i Omegnen af 
Kjøbenhavn. 
4. Forf. acanthopygia — Forficula acanthopygia Gené, Sagg. 
Monogr. Forf. indig. p. 11; Fischer, Orthopt. Eur. p. 83. 
t. VI. f. 20. 20 a—d; Meinert, Anat. Forf. p. 9. t. I. f. 6—8 
og Nat. Tidsskr. 3. R. 2. B. p. 429. t. XIX. f. 6-8. Cheli- 
dura acanthopygia Dohrn, Stett. entom. Zeit. 1867 p. 342. 
