90 
hvormed Vandløberne pudse sig; under Pudsningen 
kunne de meget godt staa paa Vandet paa fire Been, 
ja naar de hændelsesvis have mistet et af deres sex 
Been, kunne ogsaa nok saa net staa paa tre Been. 
Størst Besvær synes Pudsningen af de lange Mellem- 
been at forvolde, hvad enten de nu gjør det med Bag- 
benene eller Forbenene, idet Mellembenene i første Til- 
fælde maa strækkes meget langt, medens Kroppen kun 
finder en daarlig Understøttelse paa de nærstaaende 
Forbeen og det ene Mellembeen og Bagbeen, og i andet 
Tilfælde Mellembenet maa boies stærkt i Knæet, for at 
Fortarsen kan naa det overalt. Ogsaa Undersiden af 
Kroppen pudse de af og til med Fortarserne. For 
Vandløberne er en reen Behaaring især af Vigtighed 
efter foregaaet Dykning, idet ikke alene Kroppen skal 
gjøres fri af Vandet, men ogsaa Benene skulle kunne 
ligesom trækkes ud af de Luftsække, som de omgives 
af nede i Vandet. 
Foruden at svømme i Vandet, kunne nu Vand- 
løberne ogsaa ro sig frem paa Vandet, idet Kroppen 
hviler paa dette, medens Benene stikke ned i Vandet. 
Denne Bevægelsesmaade iagttages kun sjeldent i det 
Frie, men såa meget hyppigere i Fangenskab, og er 
vel navnlig en Følge af, at Dyret er blevet svækket ved 
Tilfangetagelsen og ved dets fortsatte Bestræbelser for 
at undfly. Thi under disse Bestr&belser stoder det 
ideligt Hovedet mod Karrets Sider, og ved Tilbageslaget 
bryder det snart med Benene gjennem Vandskaalene, 
hvori det stod. Benene synke nu ned i Vandet, og 
Kroppen, som forst kommer til at hvile paa Vandet, 
synker ogsaa snart dybere og dybere, indtil Ryggen 
ikke er synderligt hoiere end Vandspeilet; ja fortsættes 
dette videre, kan Ryggen gaa helt under Vandet, og 
Dyret synke udmattet til Bunds, hvorfra det vel kan 
hæve sig igjen ved Svømning; men vanskeligt vil det 
