91 
nu lykkes at bryde Vandskorpen, og det synker atter 
til Bunds for at blive liggende stille her paa Ryggen 
eller Bugen, og dø inden kortere eller længere Tid i 
denne Stilling. Men hvis Dyret bliver krafteslos og op- 
hører med sine Bevægelser, inden det døer, kan det 
godt blive ved at flyde paa Vandet; thi skjøndt Dyret 
er specifisk tungere end Vandet, og saaledes naturligst 
kommer til at synke til Bunds, saa er Tyngden dog 
heller ikke tilstrækkelig til at bryde Vandskorpen, som 
saaledes vil bære det oppe. Vil man derfor tage Vand- 
løberne levende hjem med sig til Undersøgelse, maa 
man vogte sig for, selv om Veien ikke er synderlig 
lang, af Hensyn til Dyrenes Vandliv, at fylde Glas eller 
Kar med Vand; thi det vil vanskeligt kunne undgaas, 
at Vandet kommer i stærkere Bevægelser ved gjentagne 
Skvulpninger, men herved vil Dyrene slaas ned under 
Vandet, og naar man kommer hjem, vil man saa i 
Reglen finde de fleste om ikke alle Dyrene liggende 
druknede paa Bunden af Karret. Tages de derimod 
tørre hjem, kunne de, selv om man kun bruger mindre 
Glas, taale flere Timers Transport. 
Jeg skal dernæst omtale et Par smaa biologiske 
Træk af Vandløberne. Først kan nævnes, at de ere 
meget lidet frygtsomme af sig; thi ikke blot kan man 
selv i det Frie komme dem meget nær, uden at de 
blive forstyrrede, saa nær endog at man med et rask 
Tag kan snappe dem med Hænderne, men de synes 
heller ikke at lade sig synderligt forstyrre af Kasteskyts, 
som man i Form af Smaasteen og Jordklumper kaster 
ned mellem dem, og bringes de endelig herved til at 
tage Flugten, vende de dog snart tilbage til deres gamle 
Pladser. 
Et andet mærkeligt Træk er den Vedholdenhed, 
hvormed Hannen holder sig til eller paa Hunnen, uden 
at der derfor behøver at finde nogen Copulation Sted 
